Справа № 559/5280/25 
Провадження № 1-кп/559/89/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні № 12025186040000245 від 19 листопада 2025 по обвинуваченню 
ОСОБА_4 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, -

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 389, ст. 126-1 КК України
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 був засудженим 15.04.2025 року за вироком Дубенського міськрайонного суду за ст. 126-1 КК України до одного року пробаційного нагляду, з встановленням обов`язків, відповідно до ст. 59-1 КК України. Вказаний вирок після набрання законної сили 16.05.2025 направлено для виконання до Дубенського РВ відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області. 12.06.2025 засуджений ОСОБА_4 з`явився до уповноваженого органу з питань пробації, де йому були роз`яснені права й обов`язки засудженої особи, порядок та умови відбування покарання у виді пробаційного нагляду та наслідки, що настають у разі ухилення від відбування покарання, про що засуджений власноруч заповнив підписку. За час перебування на обліку в уповноваженому органі з питань пробації засуджений ОСОБА_4 , маючи умисел на ухилення від відбування призначеного покарання систематично вчиняв адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 178 КУпАП, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ст. 173 КУпАП, за які був притягнутий до адміністративної відповідальності.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
Окрім того, ОСОБА_4 , будучи особою, яка неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_6 , та будучи засудженим за ст. 126-1 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти аналогічні злочини. 
13.12.2025 близько 14 години ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного проживання з потерпілою за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, знову вчинив щодо своєї матері ОСОБА_6 , яка є особою похилого віку, дії психологічного насильства, а саме: кричав на неї, ображав нецензурною лайкою, штовхав її, шарпав за одяг, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 психологічних страждань та погіршення якості житі я потерпілої особи.
Своїми діями, що виразилися у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного, систематичного вчинення фізичного, психологічного та економічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.
У відповідності до норм ст.349 Кримінального процесуального кодексу України, з`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого щодо тих доказів, які потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Вважаючи на те, що заперечень від учасників судового провадження, щодо обсягу та порядку дослідження доказів не поступало, суд ухвалив допитати обвинуваченого, дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого як особу, а також щодо речових доказів та судових витрат.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи. При цьому, надав покази про те, що він був засудженим за вироком суду до пробаційного нагляду та свідомо не виконував призначене судом покарання, вчиняв правопорушення, хоча був попереджений про відповідальність за невиконання рішення суду. Окрім того, пояснив, що між ним та його матір`ю часто виникали конфліктні ситуації, з приводу вживання ним спиртних напоїв. В ході сварки обзивав її нецензурними словами, принижував, шарпав, за що працівники поліції складали відносно нього адміністративні протоколи. У скоєному розкаявся, запевнив, що повністю усвідомив протиправність своїх дій, обіцяв переїхати жити окремо від матері. Просив суворо не карати. 
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні просила призначати покарання обвинуваченому, не пов`язане з позбавленням волі. Зазначила, що її син після направлення справи до суду змінив щодо неї поведінку, просить дати йому шанс для виправлення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, наявність чи відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного. При цьому, суд зазначає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставинами, що обтяжує покарання - є вчинення злочину відносно особи похилого віку. 
ОСОБА_4 не одружений, не працюючий, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше притягався до кримінальної відповідальності. По місцю проживання характеризується посередньо, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Враховуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи позицію потерпілої яка просила надати обвинуваченому шанс на виправлення, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 не відбув покарання у виді пробаційного нагляду строком на 4 місяці за попереднім вироком, суд приходить до висновку, про необхідність призначення остаточного покарання обвинуваченому на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання за цим вироком. При цьому, при складанні покарань слід застосувати правило, передбачене п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України, про те, що одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.
Приймаючи до уваги встановленні обставини кримінального правопорушення: форму вини, мотив і мету, спосіб вчинення, характер і ступінь, тяжкості наслідків, що настали, особу обвинуваченого, зазначені пом`якшуючі обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 389, ст. 126-1, ст. 70 КК України у виді обмеження волі, із ззстосуванням ст. 75,76 КК України, оскільки таке покарання є дійсно необхідним та на переконання суду буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме цілям та меті покарання, визначеній ст.50 КК України.
Окрім того, згідно положень п.10 ч.1 ст.1, п.4 ч.1 ст. 24, ч.1,2, 6 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», направлення кривдника на проходження програми для кривдників є спеціальним заходом щодо протидії домашньому насильству терміном від 3 до 12 місяців, суд має право направити на таку програму, а відповідальним суб`єктом за її виконання, організацію і забезпечення проходження кривдником такої програми є, зокрема, орган місцевого самоврядування. 
Оскільки суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, не пов`язане з позбавленням волі, то в інтересах потерпілої від цього злочину одночасно застосовує до обвинуваченого обмежувальні заходи, згідно ст.91-1 КК України терміном на 5 місяців та направляє останнього на проходження програми для кривдників, організацію виконання якої покладає на орган місцевого самоврядування за місцем проживання кривдника.
Процесуальні втрати у кримінальному провадженні відсутні. Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373,615 КПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 389, ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.3 ст. 389 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;
-за ст. 126-1КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 71,72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15.04.2025, до покарання за цим вироком, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 7 (сім) місяців обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного покарання з встановленням іспитового строку на 1 (один )рік.
На підставі ст.76 КК України під час відбуття іспитового строку, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- оригінал особової справи пробаційного нагляду № 08/2025 відносно ОСОБА_4 на 86 аркушах- залишити у матеріалах кримінального провадження.
Застосувати до засудженого  ОСОБА_4  обмежувальні заходи, згідно п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: 
-проходження програми для кривдників, терміном на 5 п`ять (місяців), виконання якої покласти на Вербську сільську раду, Дубенського району, Рівненської області.
На вирок суду може бути подано апеляцію до Рівненського апеляційного суду протягом 30 діб з дня оголошення вироку через Дубенський міськрайонний суд. 

Суддя: ОСОБА_1