ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" липня 2026 р. справа № 300/2558/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" про стягнення податкового боргу в сумі 4 249 210,70 грн.,-

ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулося в суд із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" про стягнення податкового боргу в сумі 4 249 210,70 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем обліковується податковий борг у сумі 4 249 210,70 грн., який виник у зв`язку із несплатою земельного податку з юридичних осіб, орендної плати з юридичних осіб, рентної плати за спецвикористання води, надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти, екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення та надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях. Враховуючи те, що у встановлений законом строк та ігноруючи податкову вимогу, надіслану відповідачу, сума податкового боргу добровільно не сплачена, позивач просить позов задовольнити повністю та стягнути дану заборгованість. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.05.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачем ухвала про відкриття провадження отримана 08.05.2026 через підсистему Електронний суд, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.48).
Ухвалу про відкриття провадження 11.06.2026 також надіслано на електронну адресу відповідача - secretar@nnpz.com.ua (а.с.49).
У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву та інших заяв по суті справи від відповідача до суду не надходило.
В підсумку, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Суд, розглянувши відповідно до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство "Нафтохімік Прикарпаття" 22.03.1994 зареєстроване як юридична особа та взятий на облік, як платник податків контролюючим органом (а.с.25-31, 34).
Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Порядок адміністрування податків і зборів визначають положення Податкового кодексу України.
При вирішенні даного спору судом застосовані нормативно - правові акти в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що за приписами статті 36 Кодексу є податковим обов`язком. 
Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (пункт 36.2 статті 36 Податкового кодексу України). 
Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3 статті 37 Податкового кодексу України. Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. 
Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Як вбачається з довідки контролюючого органу від 02.04.2026 за відповідачем облікується податковий борг по платежах: земельний податок з юридичних осіб, орендна плата з юридичних осіб, рентна плата за спецвикористання води, надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти, екологічний податок, який справляється за викид в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення та надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях.
Що стосується заборгованості по земельному податку та орендній платі з юридичних осіб.
Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього ПК України, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.
Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
З вбачається з матеріалів справи, відповідачем 12.02.2026 подано до контролюючого органу податкові декларації з плати за землю за звітний 2026 рік (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) в якій самостійно визначено річну суму земельного податку, що підлягає сплаті - 20128581 грн., річну суму орендної плати (по м.Надвірна) - 3335697,21 грн. та (по м.Яремче) - 124819,24 грн. (а.с.7-8, 10-11, 13-14).
Однак, у даному випадку відповідач не здійснив сплату самостійно визначених податкових зобов`язань з земельного податку в сумі 3354763,52 грн., орендної плати (по м.Надвірна) - 555949,54 грн., та (по м.Яремче) - 20803,20 грн., що утворило борг у вказаних сумах.
Що стосується заборгованості по рентній платі за спеціальне використання води.
Частиною 1 статті 49 Водного кодексу України визначено, що спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування.
Згідно з п.255.1. ст.255 Податкового кодексу України платниками рентної плати за спеціальне використання води є:
первинні водокористувачі - суб`єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи, постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують та/або передають вторинним водокористувачам воду, отриману шляхом забору води з водних об`єктів;
суб`єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи, постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують воду для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва.
Об`єктом оподаткування рентною платою за спеціальне використання води є фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі (п.255.3 ст.255 Податкового кодексу України). 
Водокористувачі самостійно обчислюють рентну плату за спеціальне використання води та за спеціальне використання води для потреб гідроенергетики і рибництва щокварталу наростаючим підсумком з початку року, а за спеціальне використання води для потреб водного транспорту - починаючи з першого півріччя поточного року, у якому було здійснено таке використання (пп.255.11.1 п.255.11 ст.255 Податкового кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 09.01.2026 подано до контролюючого органу податкову декларацію з рентної плати за спеціальне використання рентної плати води, в якій самостійно визначено податкове зобов`язання 72898,49 грн. за 4 квартал 2025 року (а.с.22-23).
Однак, податкове зобов`язання в розмірі 72898,49 грн. відповідачем не сплачено, що утворило борг у вказаній сумі. 
Що стосується заборгованості по платежах надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти, екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення та з надходжень від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях.
Згідно з п 240.1 ст.240 Податкового кодексу України платниками податку є суб`єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються: викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти; розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об`єктах) суб`єктів господарювання); утворення радіоактивних відходів (включаючи вже накопичені); тимчасове зберігання радіоактивних відходів їх виробниками понад установлений особливими умовами ліцензії строк.
Відповідно до ст. 242 Податкового кодексу України об`єктом та базою оподаткування є, серед іншого обсяги та види забруднюючих речовин, які скидаються безпосередньо у водні об`єкти; обсяги та види (класи) розміщених відходів, крім обсягів та видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об`єктах) суб`єктів господарювання; обсяги та види забруднюючих речовин, які викидаються в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
За приписами п. 249.1 ст. 249 Податкового кодексу України суми податку обчислюються за податковий (звітний) квартал платниками податку.
Згідно з пп. 250.2.1 п. 250.2 ст. 250 Податкового кодексу України платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об`єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об`єктів.
Відповідачем 22.01.2026 до контролюючого органу подано податкову декларацію за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти, в якій самостійно визначено податкове зобов`язання за 4 квартал 2025 року - 241546,82 грн., декларацію за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, у якій самостійно визначено податкове зобов`язання за 4 квартал 2025 року - 2259,13 грн. та декларацію за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об`єктах, у якій самостійно визначено податкове зобов`язання за 4 квартал 2025 року -990 грн. (а.с.16,18-20).
Разом з тим, самостійно визначені податкові зобов`язання відповідачем не сплачено.
Відповідно до підпункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України грошові зобов`язання зазначені в деклараціях, визначені самостійно відповідачем, є узгодженими з моменту подання такої декларації.
Згідно з вимогами підпункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 59.5 статті 59 цього Кодексу встановлено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
На виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України контролюючим органом надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ю" від 26.07.2006 за № 1/146, згідно з якою станом на 26.07.2006 податковий борг відповідача становив 94806429,36 грн. Дана вимога вручена відповідачу 28.07.2006, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.6).
На час розгляду справи податкова вимога неоскаржена та невідкликана.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Податковий борг відповідача підтверджується також довідкою про податковий борг від 02.04.2026, витягом з інтегрованої картки обліку платника податків, які містяться в матеріалах справи (а.с.5,9,12,15,17,21,24). 
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума узгодженого грошового зобов`язання зі сплати земельного податку з юридичних осіб, орендної плати з юридичних осіб, рентної плати за спецвикористання води, надходжень від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти, екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення та надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.
Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.
Разом з тим, згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.
При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, не охоплюється предметом даного позову, відповідне зобов`язання не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.
Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право контролюючих органів на звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів (пункт 87.1 статті 87 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового кодексу України визначено заходи щодо погашення податкового боргу платника податків, відповідно до вимог яких стягнення коштів у рахунок погашення такого боргу здійснюється за рішенням суду з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
На переконання суду відповідач зобов`язаний погасити вказану суму податкового боргу. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальним для вирішення даного спору.
З огляду на вказане, позовні вимоги Головного управління Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" про стягнення податкового боргу в сумі 4 249 210,70 грн. є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю. 
Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" (код ЄДРПОУ 00152230, вул.Майданська, буд.5, м.Надвірна, Івано-Франківська область) у дохід бюджету заборгованість у сумі 4 249 210 (чотири мільйони двісті сорок дев`ять тисяч двісті десять) грн. 70 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  /підпис/  Могила А.Б.