РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
28 травня 2026 р.  Справа № 640/19640/21

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Альчука М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства "Мультимедійна платформа іномовлення України" про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Київське міське відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі - позивач) з позовом до Державного підприємства «Мультимедійна платформа іномовлення України» (далі - відповідач, ДП «Мультимедійна платформа іномовлення України»), з вимогою стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції у розмірі 694454,60 грн та 11229,68 грн пені.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що 25.02.2021 року Державне підприємство «Мультимедійна платформа іномовлення України» подало до Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю «Звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю» за 2020 рік за формою 10-ПОІ (річна), форма якого затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 27.08.2020 року № 591.
Згідно із звітом, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу у 2020 році становила 330 осіб.
Відповідно до 4% нормативу, на підприємстві повинно бути працевлаштовано 13 осіб з інвалідністю, але відповідачем працевлаштовано 11 осіб з інвалідністю.
Позивач зазначає, що відповідачем не вжито всіх заходів щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, відтак останній повинен сплатити адміністративно-господарські санкції та пеню у визначених сумах. 
Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, про що надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, з огляду на таке.
Державним підприємством «Мультимедійна платформа іномовлення України» подавалася звітність, передбачена Порядком надання роботодавцями Державній службі зайнятості інформації про зайнятість та працевлаштування громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню у строк, передбачений законом. Така звітність подавалася підприємством щорічно з 2017 року.
Однак, незважаючи на заповнені робочі місця, менші за нормативи, що встановлює законодавство, під дію якого, як вважає позивач підпадає відповідач, претензій та позовів органами Фонду соціального захисту інвалідів за період 2017-2020 роки до відповідача не заявлялося. Більше того, Державною службою зайнятості та позивачем до відповідача впродовж цього періоду інваліди для працевлаштування у 2020 року не направлялися.
Також вказує на те, що Державне підприємство «Мультимедійна платформа іномовлення України» утворено згідно з статтею 2 Закону України «Про систему іномовлення України», джерелами фінансування якого є кошти державного бюджету.
Розпорядником бюджетних коштів, передбачених на фінансування Державного підприємства «Мультимедійна платформа іномовлення України» виступає Уповноважений орган управління.
Рішенням Державної податкової інспекції у Шевченківському р-ні м. Києва від 25.08.2016 № 94/26-59-12-25 відповідача віднесено до неприбуткового підприємства, відповідно присвоєно ознаку неприбутковості «0031», згідно з пунктом 133.4. статті 133 Податкового кодексу України.
Виходячи з наведеного та ч. 1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», на думку відповідача, у Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю відсутні законні підстави поширювати на відповідача норматив по працевлаштуванню осіб з інвалідністю, передбачений чинним законодавством.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2022 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 640/29116/21.
На виконання Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, Київським окружним адміністративним судом направлено адміністративну справу № 640/19640/21 до Вінницького окружного адміністративного суду.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2025 року справу прийняти до свого провадження та поновлено провадження у зв`язку із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2022 року у справі № 640/29116/21, відповідно до постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 року.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини справи.
Державним підприємством «Мультимедійна платформа іномовлення України» 25.02.2021 року до Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю подано «Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю» за 2020 рік за формою 10-ПОІ (річна).
Згідно із звітом, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу у 2020 році становила 330 осіб.
Відповідно до 4% нормативу, на підприємстві повинно бути працевлаштовано 13 осіб з інвалідністю, але відповідачем працевлаштовано 11 осіб з інвалідністю.
Як вважає Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів, за не працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідач повинен сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі у розмірі 694454,60 грн та 11229,68 грн пені.
Дана сума заборгованості нарахована відповідно звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік та розрахунку пені станом на 01.07.2021 року.
З метою стягнення вищевказаних санкцій та пені з відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі – Закон № 875-XII), який суд застосовує у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Закону № 875-XII з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.
Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю.
Частиною 3 статті 18 Закону № 875-XII визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Приймаючи до уваги, що відповідач використовує працю найманих працівників, на нього розповсюджуються вимоги зазначеної статті Закону № 875-XII.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Частиною 2 статті 19 Закону № 875-XII передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним (частина 5 статті 19 Закону № 875-XII).
Так, частинами 9-11 статті 19 вказаного Закону передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю.
Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, неподання Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.
Норматив робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону.
Таким чином, з огляду на викладені норми, відповідач був зобов`язаний реєструватися у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подавати цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів, оскільки у відповідача у 2020 році середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу підприємства становило 330 осіб, а середньооблікова чисельність працевлаштованих осіб з інвалідністю повинна складати 13 осіб.
Однак, як свідчить поданого звіт за 2020 рік, чисельність працевлаштованих осіб з інвалідністю склала 11 осіб.
Частиною 1 статті 20 Закону № 875-XII передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Згідно з частиною 2, 4 статті 20 Закону № 875-XII порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк. Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.
Вищенаведеними положеннями законодавства встановлено обов`язковий для підприємств, фізичних осіб-підприємців норматив робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, а також передбачається сплата підприємствами і фізичними особами-підприємцями адміністративно-господарських санкцій у разі порушення встановлених нормативів щодо створення робочих місць для інвалідів.
Водночас слід вказати, що адміністративно-господарські санкції за незайняті особами з інвалідністю робочі місця не є податком, збором (обов`язковим платежем), обов`язкова сплата яких передбачена законодавством, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання, у зв`язку із вчиненням правопорушення.
При цьому, змісту положень ч. 1 ст. 20 Закону № 875-XII свідчить, зокрема, що підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів звільняються від обов`язку сплати адміністративно-господарських санкцій, навіть у випадку не забезпечення визначеного нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статуту ДП «Мультимедійна платформа іномовлення України», затвердженого наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 13.11.2020 року № 2299, ДП «Мультимедійна платформа іномовлення України» засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства культури та інформаційної політики України (далі - Уповноважений орган управління).
Згідно із пунктом 5.1 Статуту статутний капітал Підприємства формується на підставі рішення Уповноваженого органу управління, відповідно до чинного законодавства.
Також пунктом 5.12 Статуту визначено, що Підприємство фінансується за рахунок державного бюджету України і не має на меті отримання прибутку. Кошти, які надходять за надання послуг та здійснення іншої діяльності, спрямовуються на здійснення видатків, що передбачені в фінансовому плані Підприємства.
Крім того, відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2022 року у справі № 640/29116/21, що набрало законної сили згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 року: 
визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у м. Києві по не внесенню інформації щодо Державного підприємства «Мультимедійна платформа іномовлення України» до Реєстру неприбуткових установ та організацій згідно Рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 13.06.2016 року № 185/26-59-12-25 та рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському р-ні м. Києва від 25.08.2016 року № 94/26-59-12-25;
зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у м. Києві внести Державне підприємство «Мультимедійна платформа іномовлення України» до Реєстру неприбуткових установ та організацій;
зобов`язано Державну податкову службу України забезпечити внесення Державного підприємства «Мультимедійна платформа іномовлення України» до Реєстру неприбуткових установ та організацій. 
Отже, ДП «Мультимедійна платформа іномовлення України» є неприбутковою бюджетною установою (організацією), яка фінансується за рахунок Державного бюджету України та внесене до Реєстру неприбуткових установ та організацій.
Відтак, на нього не поширюються положення ч. 1 ст. 20 Закону № 875-XII, а тому правові підстави для стягнення з нього адміністративно-господарських санкцій відсутні.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.
Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень, а відповідачем вимог щодо відшкодування йому судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи не заявлено. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (вул. Велика Васильківська, 104, м. Київ, ЄДРПОУ 22869098) до Державного підприємства «Мультимедійна платформа іномовлення України» (пров. Куренівський, 19/5, м. Київ, ЄДРПОУ 40235671) про стягнення коштів.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя Альчук Максим Петрович