КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №753/12211/25 Головуючий у І інстанції - Заставенко М.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/5745/2026 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 червня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2025 року
у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «13-й квартал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за нарахованими внесками на утримання будинку, споруд та прибудинкової території,-

установив:

У червні 2025 року ОСББ«13-й квартал» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за нарахованими внесками на утримання будинку, споруд та прибудинкової території.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де в будинку створено ОСББ «13-й квартал». 
Відповідач не сплачував внески на утримання будинку, споруд та прибудинкової території, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість.
Просило суд, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 18339,70 грн. заборгованості по внесках на утримання будинку у період з 01.12.2023 року по 30.04.2025 року та судові витрати.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2025 року зазначений вище позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «13-й квартал» заборгованість за нарахованими внесками на утримання будинку, споруд та прибудинкової території станом на 30.04.2025 року у розмірі 11573,28 грн., інфляційні втрати у розмірі 5254,34 грн., 3% річних у розмірі 1512,08 грн., судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4200 грн., судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн., інші судові витрати у розмірі 97 грн., а всього 25664,70 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що він неодноразово звертався до ОСББ з вимогами надати фінансову звітність, кошториси, акти виконаних робіт та пояснення використання коштів, однак, ОСББ жодного первинного бухгалтерського документа, що підтверджував би реальність та обґрунтованість витрат, на підставі яких здійснювалось нарахування внесків, не надало.
Вказує, що його не повідомляли про проведення загальних зборів, порядок денний, прийняті рішення та розмір внесків.
Вказує, що він є особою з інвалідністю, однак, протягом усього періоду конфлікту ОСББ не здійснювало жодних дій, спрямованих на з`ясування причин виникнення заборгованості, не зверталось до нього із запитом щодо обставин, пов`язаних зі станом здоров`я, не пропонувало будь-яких варіантів індивідуального врегулювання чи реструктуризації платежів. Водночас, він ніколи не звертався до позивача за пільгами чи преференціями, передбаченими законодавством для осіб з інвалідністю, а лише наполягав на прозорості та законності нарахувань.
Зазначає, що протоколи загальних зборів ОСББ не мають юридичної сили без доказів належного повідомлення співвласників. 
Крім того, інфляційна втрати та 3% річних не підлягають автоматичному застосуванню, а можуть бути стягнуті лише за умови доведеності факту прострочення та правомірності самого боргу.
Також? наголошує, що він не отримував матеріали позовної заяви, не був належним чином повідомлений про розгляд справи, та відтак не міг належним чином захистити свої права та інтереси, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Вказує, що ним було подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, проте, суд першої інстанції порушив принципи змагальності та право на справедливий суд, і розглянув справу без виклику учасників.
Просив суд, скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2025 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
На вказану апеляційну скаргу ОСББ «13-й квартал» подало відзив, в обґрунтування якого зазначило, що відповідач - єдиний співвласник будинку, який з дня існування ОСББ (листопад 2014 року) не заплатив добровільно жодного внеску. Копії квитанцій, які він додав до апеляційної скарги, від 06.03.2018 року та 14.05.2024 року- це примусове стягнення державного та приватного виконавців згідно виконавчих листів, а не квитанції про оплату житлово-комунальних послуг, як відповідач зазначив у додатках до апеляційної скарги, щоб ввести суд в оману.
Не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про те, що відповідач не є членом ОСББ «13-й квартал», оскільки в чинній редакції Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон № 2866-III) поняття «членство» виключено змінами до цього Закону з 01 липня 2015 року. Правовідносини між співвласниками та ОСББ регулюються нормами цього закону, статутом ОСББ «13-й квартал» та рішеннями його органів управління, прийнятих у межах їхньої компетенції. Відповідно до ст. 1 Закону № 2866-III, співвласники багатоквартирного будинку, включаючи відповідача як власника квартири, зобов`язані сплачувати внески на утримання спільного майна. 
Змінами до Закону № 2866-III від 01 липня 2015 року виключено норми про укладення договорів між ОСББ та співвласниками. Згідно з ч. 9 ст. 10 Закону № 2866 III та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VIII, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків належить до виключної компетенції загальних зборів співвласників. Рішеннями загальних зборів ОСББ «13-й квартал» затверджено розмір внесків. Ці рішення відповідач не оскаржував.
Зазначає, що відповідач не надає свій номер телефону або адресу електронної пошти ні до правління ОСББ, ні до судових органів, чим фактично позбавляє можливості якось з ним спілкуватися. Всі рекомендовані листи від правління, адресовані власнику за адресою місцезнаходження квартири та за місцем його реєстрації (а також судові повістки), завжди повертаються назад. Відповідач жодного разу не звернувся до правління для пояснення причин накопичення заборгованості або для укладення договору реструктуризації заборгованості, жодного разу не сплатив до ОСББ жодного внеску на утримання будинку добровільно, тільки після накладення арешту на майно державними/приватними виконавцями.
Також, вказує, що довід апеляційної скарги про сплату відповідачем заборгованості на користь приватного виконавця за іншими справами не має значення, оскільки ці платежі стосуються попередніх періодів і не стосуються заборгованості за спірний період, що розглядається у даній справі, і докази цих обставин є в матеріалах справи.
Просило суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2025 року залишити без змін.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.
Згідно ч.13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа якої становить 126,9 кв.м.
У будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано ОСББ «13-й квартал» 13.01.2006 року.
Протоколом Загальних зборів ОСББ «13-й квартал» від 16.03.2019 року затверджено розмір щомісячного обов`язкового внеску на утримання будинку у розмірі 4,20 грн./м.кв.
Протоколом Загальних зборів ОСББ «13-й квартал» від 22.04.2024 року затверджено розмір щомісячного обов`язкового внеску на утримання будинку у розмірі 6 грн./м.кв.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем з 01.12.2023 року не сплачувались внески, у зв`язку з чим, станом на 30.04.2025 рік, він має заборгованість перед позивачем у розмірі 11573,28 грн., а також суму інфляційних втрат у розмірі 5254,34 грн. та 3% річних - 1512,08 грн.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.
Доказів, які б спростували визначений позивачем розмір заборгованості відповідач не надав, як і не надав допустимих доказів належного виконання ним зобов`язань зі сплати внесків та платежів.
З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язання вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 Конституції України, ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.
За приписами ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №2866-ІІІ), об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №2866-ІІІ та п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон №417-VIII), співвласниками багатоквартирного будинку є власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.
Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону №2866-ІІІ, частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Відповідно до ст. 4 Закону №2866-ІІІ, основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Частина 1 ст. 9 Закону №417-VIII визначає, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).
Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону №417-VIII, співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
Частини1, 2, 13 ст. 6 Закону №2866-ІІІ встановлює, що об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Установчі збори об`єднання у новозбудованих багатоквартирних будинках можуть бути проведені після державної реєстрації права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень у такому будинку. Для створення об`єднання скликаються установчі збори. Установчі збори приймають рішення про створення об`єднання і затверджують його статут.
Згідно із ст. 22 Закону №2866-ІІІ, для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.
Положеннями ст. 16 Закону №2866-ІІІ визначено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, серед іншого, приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 17, ст. 20, частин 6, 7, 8 ст. 22, ч. 4 ст. 23 Закону №2866-ІІІ, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна незалежно від членства в об`єднанні в розмірі затверджених в установленому порядку внесків та тарифів.
Таким чином, з огляду на докази, що містяться в матеріалах справи, доведеним є факт, що ОСББ «13-й квартал», починаючи з 13 січня 2006 року, як неприбуткова організація, шляхом самозабезпечення утримує та здійснює експлуатацію багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , за рахунок коштів співвласників багатоквартирного будинку, напряму розраховуючись цими коштами із безпосередніми виконавцями робіт по утриманню і експлуатації будинку та його прибудинкової території.
На підтвердження факту надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території позивачем до позову долучено копії: договору про постачання електричної енергії, договору про виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту ліфтів від 01 серпня 2018 року №0069/2018, договору на вивезення та знешкодження твердих побутових відходів від 20 листопада 2017 року, договору про надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 25 квітня 2018 року №19217/9-02, договору про надання послуг експлуатації та технічного обслуговування внутрішньо будинкових мереж електропостачання, освітлюваної і вимикаючої арматури від 01 лютого 2018 року №12-2018, договору про надання послуг технічного обслуговування систем протипожежної автоматики і димовидалення від 17 грудня 2018 року №18/18-пр, договору про технічне та аварійне обслуговування систем центрального опалення, каналізації, гарячого та холодного водопостачання від 01 березня 2023 року №13/2023.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги що доненадання відповіді з приводу тарифів і обсягу наданих послуг з утримання будинку, їх перелік, вартість, структуру цін/тарифів, первинних бухгалтерських документів, що підтверджували би реальність та обґрунтованість витрат, на підставі яких здійснювалось нарахування внесків, тощо на письмові звернення та заяви відповідача, оскільки предметом спору у цій справі є заборгованість відповідача як власника квартири АДРЕСА_1 перед ОСББ «13-й квартал» зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, а не встановлення неправомірності чи незаконності дій уповноважених осіб ОСББ «13-й квартал», зокрема щодо ненадання відповідей на звернення відповідача. Разом із цим, ненадання запитуваної відповідачем інформації не звільняє його від обов`язку утримувати належне йому на праві власності майно. 
Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що ОСББ є лише посередником між співвласниками багатоквартирного будинку, в інтересах яких він діє, та безпосередніми надавачами (виконавцями) ЖКП. Саме останні встановлюють ціни/тарифи, вартість послуг тощо, а тому ненадання відповідачу вказаної інформації не є підставою для звільнення його від обов`язку оплачувати внески за послуги ОСББ.
За таких обставин вказані вище договори, що надані позивачем як доказ на підтвердження факту здійснення ним управління будинком, є належними та допустимими доказами, оскільки стосуються предмету спору, яким є заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.
Доводи апеляційної скарги про те, що після створення ОСББ технічний стан будинку погіршився: ліфти регулярно виходять з ладу, системи водопостачання та каналізації перебувають у аварійному стані, загальнобудинкова вентиляціє фактично не функціонує, колегією суддів не приймається, оскільки з огляду на характер вказаних послуг, саме відповідач, заперечуючи проти позовних вимог повинен був надати докази ненадання або неповного надання послуг позивачем. Таким доказом, відповідно до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є акт-претензія, що підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Проте, відповідного акту матеріали справи не містять, а тому підстав для ставлення під сумнів належності виконання свого обов`язку із надання послуг по утриманню буднику та прибудинкової території позивачем немає.
Щодо неврахування позивачем, що відповідач є особою з інвалідністю, протягом усього періоду конфлікту ОСББ не здійснювало жодних дій, спрямованих на з`ясування причин виникнення заборгованості, не зверталось до відповідача із запитом щодо обставин, пов`язаних зі станом здоров`я, не пропонувало будь-яких варіантів індивідуального врегулювання чи реструктуризації платежів, апеляційний суд враховує таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу в грошовій формі» затверджено Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі (далі - Порядок).
Цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, та механізм надання громадянам у грошовій формі таких пільг як, зокрема, на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельний (житловий) кооператив (далі - об`єднання), а саме: витрат на утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт; обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, відповідно до яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів.
Пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються щомісяця у грошовій формі (готівковій або безготівковій), на придбання твердого палива і крапленого газу - один раз на рік у грошовій готівковій формі.
Відповідно до п. 5 Порядку (тут і надалі положення Порядку використовуються у редакції чинній на дату виникнення правовідносин) для розрахунку розміру пільги інформацію структурним підрозділам з питань соціального захисту населення до 20 числа кожного місяця надають: об`єднання - про зміну внесків, платежів об`єднанню; управителі, виконавці комунальних послуг - про зміну тарифів на житлово-комунальні послуги, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку;
Згідно з п. 7 Порядку виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в АТ «Ощадбанк» на підставі укладеного між Мінсоцполітики та АТ «Ощадбанк» договору.
За заявою пільговика, поданою структурному підрозділу з питань соціального захисту населення до 15 жовтня (15 травня), у якій зазначаються виплатні реквізити, виплата пільги здійснюється у грошовій готівковій формі з початку опалювального (неопалювального) сезону. У разі подання заяви після 15 жовтня (15 травня) протягом опалювального (неопалювального) сезону пільга надається у грошовій готівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок пільговика в уповноваженому банку з місяця, що настає за місяцем подання заяви.
Пільговики, яким надається пільга у грошовій формі, зобов`язані сплачувати щомісяця вартість фактично спожитої послуги з урахуванням суми пільги, перерахованої управителям, об`єднанням, виконавцям комунальних послуг або виплаченої таким пільговикам готівкою.
Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення надають щомісяця до 27 числа управителям, об`єднанням, виконавцям комунальних послуг списки пільговиків, яким нараховано пільгу на оплату житлово-комунальних послуг у поточному місяці, у яких зазначається форма отримання пільги, та дані про облікові записи пільговиків, що ведуться АТ «Ощадбанк» відповідно до п. 9 цього Порядку.
Управителі, об`єднання, виконавці комунальних послуг надають до 01 жовтня та 01 травня структурним підрозділам з питань соціального захисту населення інформацію про суму простроченої понад два місяці (на дату надання такої інформації) заборгованості з оплати послуг (внесків/платежів), строк позовної давності якої не минув, сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, щодо пільговиків, які отримують пільгу у готівковій формі.
Відповідач ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження оформлення своїх пільгових прав відповідно до зазначеного Порядку, зокрема не вказано у якій формі (готівковій чи безготівковій) ОСОБА_1 отримує пільгу та чи взагалі отримує її, що позбавляє суд обґрунтовано вказати на ті пункти Порядку, які повинні бути застосовані, а тому колегія суддів виходить лише із вищенаведених загальних положень Порядку.
За таких обставин, зазначені вище доводи апеляційної скарги є безпідставними, відповідач не надав суду першої чи апеляційної інстанції доказів причинно-наслідкового зв`язку між вказаними обставинами та неможливістю сплати внесків, як вимагає ст. 81 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, та відтак не міг належним чином захистити свої права та інтереси, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи, а саме поданим Матвійчуком А.Р. клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від 18.07.2025 року, в якому відповідач посилається на ухвалу суду першої інстанції від 04.07.2025 року про відкриття провадження у справі.
Разом з тим, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач не надав до суду своїх заперечень чи відзиву на позовну заяву.
Таким чином, твердження апелянта про його неповідомлення не ґрунтується на вимогах закону та фактичних обставинах справи, і є спробою отримати процесуальні переваги внаслідок власної недобросовісної поведінки, що суперечить ст. 43 ЦПК України та усталеній практиці Верховного Суду.
Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив принципи змагальності та право на справедливий суд, оскільки відповідач подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, однак, суд розглянув справу без виклику учасників, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, ухвалою Дарницького районного суду м. Києві від 21.07.2025 року відповідачу було відмолено у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін з обґрунтованим викладенням підстав такої відмови.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, які колегія суддів визнає обґрунтованими та такими, що відповідають матеріалам справи і встановленим обставинам.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційним судом не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, а також невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
З огляду на це, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2025 року залишається без змін.
Підстави для розподілу судових витрат на стадії апеляційного провадження у вигляді сплаченого відповідачем судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні.
Разом із цим, представником позивача - адвокатом Золотопупом С.В. заявлено клопотання про відшкодування витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції у розмірі 2400 грн.
Вирішуючи вказане клопотання колегія суддів враховує таке.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно положень ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, позивачем було подано: копію платіжної інструкції №2059 від 30.04.2026 року на суму 2400 грн. із призначенням платежу «за правничу допомогу згідно договору №15/05/2025 від 15.05.2025 р. відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг без ПДВ»; копію акту приймання-передачі наданих послуг від 30.04.2026 року, відповідно до якого за послугу «складення відзиву Клієнта на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2025 року у цивільній справі №753/12211/25 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «13-й квартал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка надавалася протягом 2 годин із розрахунку вартості однієї години надання послуги у розмірі 1200 грн., всього 2400 грн.
Крім цього, до суду першої інстанції було подано договір про надання правничої допомоги №15/05/2025 від 15.05.2025 року, укладеного між АБ «ТАРАС КУЛАЧКО ТА ПАРТНЕРИ» та ОСББ «13-й квартал», в особі голови правління Шевченко О.В.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову - на відповідача; 2)у разі відмови в позові - на позивача; 3)у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов ОСББ «13-й квартал» було задоволено , апеляційна скарга залишається без задоволення .
Відповідачем не подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та не висловлено доводів щодо їх неспівмірності, а тому відсутні правові підстави для відмови у стягненні цих витрат на користь ОСББ «13-й квартал» .
Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлена сума витрат у розмірі 2400 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСББ«13-й квартал».
Керуючись ст.ст. 13, 137, 141, 259, 263, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2025 року залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «13-й квартал» (код ЄДРПОУ 33937526) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2400 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба