Справа № 347/968/26 
Провадження № 22-ц/4808/1119/26 
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач):  Василишин Л. В.,
суддів:     Баркова В. М., Томин О.О., 
секретаря     Шемрай Н.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у ОСОБА_1 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2026 року, постановлену у складі судді Крилюк М.І. в місті Косові, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Косівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Косівському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Косівська міська рада Косівського району Івано-Франківської області, про оголошення фізичної особи померлою, 
в с т а н о в и в:
Короткий зміст заяви про оголошення фізичної особи померлою
У квітні 2026 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила оголосити померлим свого батька – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заявниця зазначила, що її батько зник безвісти у вересні 2023 року в районі населених пунктів Снідавка та Річка Косівського району Івано-Франківської області.
Підставою звернення до суду є необхідність розпочати процедуру оголошення батька померлим у встановленому законом порядку, оскільки після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилося спадкове майно (об`єкти нерухомого майна). Батько заявниці є спадкоємцем першої черги за законом та вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на день смерті дружини проживав з нею однією сім`єю та був зареєстрований за місцем її проживання.
Заявниця вказала, що за життя матері належали житловий будинок та земельні ділянки в с. Вербовець загальною площею 0,5175 га, з яких 0,0905 га - для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, 0,2370 га - для ведення особистого підсобного господарства та 0,1900 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відсутність батька унеможливлює завершення процедури оформлення спадщини після смерті матері.
Крім того, батькові на праві власності належить земельна ділянка площею 0,7500 га в смт. Верховина для ведення особистого підсобного господарства. Його відсутність унеможливлює проведення інвентаризації земельної ділянки та виготовлення технічної документації із відновлення її меж, присвоєння кадастрового номера та приведення правовстановлюючих документів у відповідність до вимог чинного законодавства, що в подальшому може призвести до порушення прав на зазначену земельну ділянку.
Також ОСОБА_1 вказала, що її рідний брат - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив військову службу та загинув під час виконання бойових завдань, пов`язаних із військовою агресією російської федерації проти України. У зв`язку з цим виникла необхідність оформлення документів для отримання передбачених законом компенсаційних виплат, однак ця процедура суттєво ускладнюється через безвісну відсутність батька та відсутність документального підтвердження факту його смерті.
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення 
Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2026 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Косівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Косівському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Косівська міська рада Косівського району Івано-Франківської області про оголошення фізичної особи померлою.
В обґрунтування ухвали суд вказав, що вимога про оголошення батька заявниці померлим пов`язана з подальшим вирішенням питань щодо спадкування майна, оформлення прав на земельну ділянку та отримання компенсаційних виплат у зв`язку із загибеллю її брата. Оскільки встановлення такого факту може вплинути на права та обов`язки інших осіб і свідчить про наявність спору про право, справа не підлягає розгляду в порядку окремого провадження. 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
ОСОБА_1 на ухвалу суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що підставою її звернення до суду є положення ч.1 ст. 46 ЦК України, відповідно до якої фізична особа може бути оголошена померлою, якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку, та відсутня протягом шести місяців.
На підтвердження зазначених обставин до матеріалів справи долучено акти, складені старостою Вербовецького старостинського округу Косівської міської ради, якому особисто відома ситуація щодо зникнення батька заявниці. У зв`язку з цим ОСОБА_1 подала заяву про виклик та допит зазначеної особи як свідка для надання додаткових пояснень щодо обставин зникнення батька. Також до заяви долучено лист заступника начальника СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно з якими 02.10.2023 за фактом зникнення ОСОБА_2 було зареєстровано кримінальне провадження №12023091190000429 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Оскільки самостійно надати всі необхідні докази скаржниця не мала можливості, на підставі ст. 84 ЦПК України було подано клопотання про витребування судом матеріалів зазначеного кримінального провадження для їх дослідження в судовому засіданні, що могло б підтвердити наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 46 ЦК України. 
На думку апелянта, нею було зібрано та подано всі наявні докази на підтвердження заявлених вимог, а також у встановленому законом порядку заявлено клопотання про витребування доказів і виклик свідків, відтак належним чином виконано процесуальний обов`язок щодо доказування.
З огляду на викладене, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Позиція інших учасників справи
Заінтересовані особи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судове засідання учасники справи не з`явилися, ОСОБА_1 подала клопотання про розгляд апеляційної скарги за її відсутності, просила апеляційну скаргу задоволити.
Представник Косівської міської ради подав апеляційному суду клопотання, в якому просив проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представника заінтересованої особи, щодо задоволення апеляційної скарги не заперечує.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Згідно із статтею 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Відповідно до статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Верховний Суд у постанові від 04 червня 2025 року в справі №753/8049/24 наголосив, що оголошення фізичною особою померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичною особою померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичною особою померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичною особою померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Згідно зі статтею 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичною особою померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
Такі висновки висловлені Верховний Судом в постановах від 11 вересня 2024 року в справі №335/4669/23, від 17 червня 2024 року в справі №753/21178/21.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року в справі №632/580/17 виснував, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
Отже, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тобто під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
У цій справі ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про оголошення батька – ОСОБА_2 померлим.
Встановлення юридичного факту про оголошення його померлим необхідно заявниці для подальшого вступу у спадщину та реалізації інших майнових прав. Однак сама лише мета заяви не засвідчує наявність реального спору про право. Суд в ухвалі не зазначив , між ким внаслідок розгляду заяви виникає спір та в чому він полягає.
При цьому, заяви про оголошення померлим розглядаються в порядку окремого провадження, що прямо передбачено нормами процесуального закону, якщо суд не встановить інших обставин, що впливають на порядок розгляду.
Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року, справа №286/3818/19-ц.
Поза увагою суду першої інстанції залишилось і те, що у відповідності до норм Конституції України та вищенаведених положень чинного законодавства, забезпечення можливості реалізації та захист прав, свобод та інтересів громадян є одним із головних обов`язків держави, виконання якого не може бути вибірковим.
Отже, висновок суду першої інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним і нічим не підтвердженим.
Також колегія суддів зауважує, що подана ОСОБА_1 заява формально відповідає вимогам, визначеним ст. 306 ЦПК України щодо її змісту. Так, в ній зазначено підстава на якій заявник просить проголосити особу померлою (особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель), з якою метою (вжиття заходів щодо охорони спадкового майна та подальшого спадкування), обставини, які на думку заявниці, дають можливість припускати смерть особи та причини відсутності доказів смерті.
Крім того, до заяви були додані клопотання про витребування доказів та виклик свідків.
Зважаючи на викладене, суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо прийняття заяви та відкриття провадження у справі на підставі наданої заяви. Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції фактично дав оцінку обставинам без витребування доказів та допиту свідків на стадії вирішення питання про прийняття заяви до розгляду.
Враховуючи положення частини 1 статті 294 ЦПК, щодо необхідності сприяння у здійсненні та охороні прав заявника, суд першої інстанції не був позбавлений можливості, в разі необхідності, під час розгляду заяви витребувати необхідні докази, залучити заінтересованих осіб і допитати згідно зі ст. 294, 308 ЦПК України.
Відповідно до приписів п.3, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.
Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2026 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 12 червня 2026 року.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин 
Судді:         В. М. Барков
О. О. Томин