Справа №521/14025/25
Провадження №2/521/813/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі: 
головуючого судді Тополевої Ю. В., 
за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС», за участі третіх осіб: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горохової Ніни Вікторівни, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горохової Ніни Вікторівни, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича про стягнення заборгованості, –

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хаджибейського районного суду міста Одеси із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС», за участі третіх осіб: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горохової Ніни Вікторівни, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка Олександра Борисовича, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горохової Ніни Вікторівни № 788 від 07 липня 2025 року.
Позов обґрунтований наступними обставинами. 
07 липня 2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гороховою Н.В. вчинено виконавчий напис № 788, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачу. Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначає, що чинним законодавством не передбачено можливість його вчинення на підставі кредитного договору, непосвідченого нотаріально, а також на підставі відсутності ознак безспірності вимог до боржника. 
04 вересня 2025 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» було подано відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, які обгрунтовані тим, що позивач, на підтвердження своїх позовних вимог, не надав власний розрахунок заборгованості перед ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС», не надав пояснень щодо невиконання ним вимоги про усунення порушення з дотриманням 30-денного строку на її виконання та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вказаної вимоги, хоча вказана вимога отримана позивачем 05 липня 2025 року. 
23 вересня 2025 року представником ОСОБА_2 подано відповідь на відзив, в якому зазначено про відсутність безспірності суми боргу позивача перед відповідачем, так як частина позики була позивачем сплачена, а до виконавчого напису включені проценти, пеня та штрафи, які були нараховані позивачу з порушенням закону, оскільки він є військовослужбовцем та має відповідні пільги, які не були враховані відповідачем при нарахуванні заборгованості. 
04 вересня 2025 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» подано зустрічний позов до ОСОБА_1 , в якому ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» заборгованість за договором № 27-09-21-01-І про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27 вересня 2021 року в сумі 302 516 грн. 58 коп., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 301912,76 грн., та процентів за користування кредитом в розмірі 603,82 грн.
Зустрічний позов обґрунтований тим, що між сторонами 27 вересня 2021 року укладено договір, відповідно до умов якого ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» надав ОСОБА_1 у позику 300 000 грн., а той зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 30 процентів річних та інші нараховані суми. Кредит надано строком на шість місяців. Договором передбачено, що у випадку порушення позичальником графіку розрахунків, кредит автоматично визнається кредитом з підвищеним ризиком, та проценти нараховуються в розмірі 720 відсотків річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 27 вересня 2021 року між сторонами укладено Іпотечний договір. Свої зобов`язання ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» перед ОСОБА_1 виконало шляхом надання в користування грошових коштів, визначених договором, однак ОСОБА_1 свої зобов`язання виконував неналежним чином, в зв`язку із чим станом на 08 липня 2025 року у нього утворилась заборгованість по тілу кредиту в розмірі 301 912,76 грн. та по процентах 603,82 грн.
25 вересня 2025 року ОСОБА_1 подано відзив на зустрічний позов із запереченнями проти позовних вимог. Заперечення обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 вже погасив заборгованість перед ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС», здійснивши платежі на загальну суму 429 433,40 грн. ОСОБА_1 регулярно вносив грошові кошти лише на погашення тілу кредиту, так як від оплати процентів він звільнений на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так як є військовослужбовцем, і на нього розповсюджується відповідна пільга, передбачена статтею 14 Закону з 18 березня 2014 року.
Учасники справи та їх представники у відкрите судове засідання не з`явились.
ОСОБА_1 та його представник про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, представник позивача просив суд розглянути справу без його участі.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень щодо розгляду справи у його відсутність не подавав.
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горохова Ніна Вікторівна у відкрите судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.
Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Олександр Борисович про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень щодо розгляду справи у його відсутність не подавав.
Суд, вивчивши позовну заяву, зустрічний позов, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи наступні фактичні обставини.
27 вересня 2021 року між ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір № 27-09-21-01-І надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за яким ОСОБА_1 отримав від ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» грошові кошти у сумі 300 000 грн., із зобов`язанням сплати процентів у розмірі 30% річних. Строк дії договору до 27 березня 2022 року (т. 2 а. с. 25-36). 
27 вересня 2021 року між ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ладіною Л.С., зареєстровано в реєстрі за № 3523 (т. 2 а. с. 42-49). 
Іпотечним договором забезпечено виконання ОСОБА_1 зобов`язання за договором № 27-09-21-01-І щодо повернення ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» позичених коштів у сумі 300 000 грн. Предметом іпотеки виступає квартира АДРЕСА_1 .
04 серпня 2022 року між ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір № 1 про внесення змін та доповнень до договору № 27-09-21-01-І. За п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у сумі 355 000 грн. із сплатою 30 процентів річних. При цьому, надана сума за договором № 1 становить 55 000 грн., а загальна сума повернутої позики складає 355 000 грн. Пунктом 1.5. договору № 1 строк дії договору продовжено до 27 листопада 2022 року (т. 2 а. с. 67-70). 
29 листопада 2022 року між ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір № 2 про внесення змін та доповнень до договору № 27-09-21-01-І. За п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у сумі 360 000 грн. із сплатою 30 процентів річних. При цьому, надана сума за договором № 2 становить 5 000 грн., а загальна сума повернутої позики складає 360 000 грн. Пунктом 1.5. договору № 2 строк дії договору продовжено до 27 травня 2024 року (т. 2 а. с. 89-92). 
24 травня 2024 року між ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір № 3 про внесення змін та доповнень до договору № 27-09-21-01-І. За п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у сумі 363 000 грн. із сплатою 30 процентів річних до 24 травня 2024 року, та 36 процентів річних з 25 травня 2024 року. При цьому, надана сума за договором № 3 становить 3 000 грн., а загальна сума повернутої позики складає 302 364 грн. 29 коп. Пунктом 1.5. договору № 1 строк дії договору продовжено до 27 травня 2025 року (т. 2 а. с. 109-112). 
24 травня 2024 року між ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до іпотечного договору від 27 вересня 2021 року, згідно з яким позичальник зобов`язався повернути позикодавцю 365 000 грн. в строк до 27 травня 2025 року (т. 2 а. с. 119 – 120).
Відповідно до розрахунку заборгованості по договору № 27-09-21-01-І від 27 вересня 2021 року, відображеного в особовій картці позичальника, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» станом на 27 травня 2025 року становить 301 912,76 грн. за тілом кредиту, та 603,82 грн. за процентами.
07 липня 2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гороховою Ніною Вікторівною вчинено виконавчий напис № 788, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 в забезпечення зобов`язань ОСОБА_1 перед ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» (т. 1 а. с. 11-12). 
З матеріалів справи вбачається, що на підставі вчиненого виконавчого напису № 788 від 07 липня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколою Борисовичем було відкрито виконавче провадження № 78639797.
Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина першої статті 16 ЦК України).
Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України).
Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України "Про нотаріат").
Відповідно до Постанови КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 « Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються:
а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;
б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;
в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;
г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання;
ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.
Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.
Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.
Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова ВС від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц).
В обґрунтування заперечень проти позову ОСОБА_1 , представником ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» надано до суду копію листа-вимоги від 28 травня 2025 року, направлену ОСОБА_1 , та подану нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису на Іпотечному договорі від 27 вересня 20212 року.
Разом із цим, матеріали справи не містять відомостей про те, що наданий нотаріусу лист-вимога містить відмітку стягувача про непогашення заборгованості, що передбачено Постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Не містять матеріали справи, в порушення Постанови КМУ № 1172, також і відомостей щодо надання нотаріусу довідки фінансової установи про ненадходження платежу від ОСОБА_1 .
Вказані обставини не дають суду дійти висновку щодо правомірності вчинення виконавчого напису № 788 з точки зору безспірності вимог до боржника, а тому, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Щодо зустрічних позовних вимог ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» станом на 27 травня 2025 року становить 301 912,76 грн. за тілом кредиту, та 603,82 грн. за процентами.
На час розгляду справи відповідачем не вчинено жодних дій щодо погашення вказаної заборгованості.
Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
У відповідності до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що йому, як військовослужбовцю, проценти за користування кредитом не повинні нараховуватись, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
На підтвердження обставин розповсюдження на ОСОБА_1 положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», представником ОСОБА_1 надано копію витягу із наказу Міністерства Оборони України № 129 від 02 травня 2025 року про призначення молодшого лейтенанта ОСОБА_1 на посаду командира розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , та довідку військової частини НОМЕР_1 № 3813 від 06 травня 2025 року про перебування ОСОБА_1 на військовій службі за мобілізацією з 30 квітня 2025 (т. 1 а. с. 7, 8).
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Тобто, матеріали справи містять відповідні документи, як докази звільнення ОСОБА_1 від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом в розумінні частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
Разом із цим, право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» ОСОБА_1 набув з 30 квітня 2025 року, а саме, з моменту його мобілізації. 
Таким чином,  посилання ОСОБА_1 на частину 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є безпідставними та необґрунтованими, оскільки до 30 квітня 2025 року обов`язок по сплаті процентів за користування кредитними коштами у ОСОБА_1 зберігався. 
Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що у ОСОБА_1 перед ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» існує невиконане зобов`язання у сумі 302 516 грн. 58 коп., у зв`язку із чим зустрічний позов ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» належить до задоволення. 
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Матеріалами справи підтверджується, що при зверненні до суду із позовом ОСОБА_1 судовий збір не сплачувався на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи задоволення позову ОСОБА_1 суд вважає необхідним стягнути з ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» в дохід держави судовий збір в розмірі 1211, 20 грн. на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України.
Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» при зверненні до суду із зустрічним позовом сплачено судовий збір в розмірі 4537,75 грн., відповідно до платіжної інструкції 22520 від 01 вересня 2025 року (т. 1 а. с. 125).
23 квітня 2026 року представником ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» подано заяву про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в якій заявник просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 27500 грн. 
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Матеріалами справи підтверджується, що 20 серпня 2025 року між ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та адвокатом Дударенко Анною Михайлівною укладено договір про надання правничої допомоги № 24.
Відповідно до п. 4. 2 договору про надання правничої допомоги № 24 розмір гонорару за розробку позовних заяв, заяв по суті справи становить 2500 грн./година.
Актом приймання-передачі виконаних робіт від 02 вересня 2025 року передбачено, що адвокатом Дударенко А.М. на розробку та подання заяв по суті справи витрачено 11 годин, а тому вартість наданих послуг складає 27500 грн., які сплачені ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» на підставі платіжної інструкції 22553 від 02 вересня 2025 року. 
Враховуючи предмет позову та час, який було витрачено на надання правничої допомоги згідно акту приймання-передачі виконаних робіт, суд приходить до висновку, що витрати, понесені у зв`язку із наданням професійної правничої допомоги є співмірними складності справи та часу, витраченому у вказаній справі, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС».
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 525, 526, 615, 626, 1054 ЦК України, ст. ст. 18, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 264, 268, 273, 354 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 28, офіс 401, ЄДРПОУ 42305986), за участі третіх осіб: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горохової Ніни Вікторівни, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню – задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горохової Ніни Вікторівни № 788 від 07 липня 2025 року, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 .
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривен 20 копійок. 
Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горохової Ніни Вікторівни, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка Миколи Борисовича про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» заборгованість за договором № 27-09-21-01-І від 27 вересня 2021 року в розмірі 302 516 (триста дві тисячі п`ятсот шістнадцять) гривен 58 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» судовий збір в розмірі 4537 (чотири тисячі п`ятсот тридцять сім) гривен 75 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 27500 (двадцять сім тисяч п`ятсот) гривен. 
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 04 травня 2026 року.

Суддя:         Ю.В. Тополева