П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року місто Київ
справа № 755/8885/25
провадження № 22-ц/824/1922/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція»
відповідач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція»

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2025 року, ухвалене у складі судді Марфіної Н.В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги,-
В С Т А Н О В И В:
20 травня 2025 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просив суд: стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, гарячого водопостачання у розмірі 21338,09 грн.; інфляційну складову боргу в сумі 200,58 грн., 3 % річних в сумі 21,39 грн., та судові витрати пов`язані з розглядом даної справи, а саме судовий збір у розмірі 3028,00 грн. 
Позов мотивований тим, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1 , а позивач надає для зазначеного будинку послуги з централізованого опалення. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідачі своєчасно з листопада 2023 року не вносили плату за отримані послуги з постачання теплової енергії, з червня 2021 року за послуги з гарячого водопостачання, що обумовило виникнення заборгованості, яка станом на 01 березня 2025 року складає 21338,09 грн. Відповідачі як боржники, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язані також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних.
9 липня 2025 року на адресу суду надійшла заява відповідачки ОСОБА_1 про оплату заборгованості в повному обсязі.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2025 року відмовлено у задоволені позовних вимог ТОВ «Євро - Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги
Не погоджуючись із указаним рішенням суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» Кравченко О.П. звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог та стягнути з відповідачів на користь позивача не сплачений відповідачами залишок заборгованості по справі, а саме інфляційну складову боргу у розмірі 200,58 грн., 3% річних у розмірі 21,39 грн., судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 3028 грн. та судовий збір в сумі 4542 грн. за подання апеляційної скарги на рішення суду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідачами у липні 2025 року, згідно зазначеного ними призначення у платіжці, сплачено усі поточні нарахування коштів за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, які були нараховані відповідачам, за період з 01 березня 2025 року по 30 червня 2025 року (тобто, після подання позовної заяви до суду) та погашено наявну заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, яка існувала у відповідачів станом на 01 березня 2025 року та є предметом судового розгляду даної справи.
Вважає, що така дія відповідачів не свідчить про відсутність предмета спору, а є фактичним визнанням позову в частині сплачених коштів за послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, виходячи з наступного.
Відсутній предмет спору, як підстава для закриття провадження, застосовується судом лише у випадку, коли предмет спору був відсутній на момент подачі позову до суду.
Також зазначає, що станом на 21 липня 2025 року, залишок заборгованості відповідачів по справі № 755/8885/25 становить 3 249, 97 грн., а саме: заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії - 0, 00 грн.; заборгованість за надані послуги з постачання гарячої води - 0, 00 грн.; інфляційна складова боргу в розмірі 200, 58 грн.;- 3% річних в розмірі 21, 39 грн.; сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви у розмірі З 028, 00 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідачів не надходив.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 травня 2026 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно частини 1статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом установлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідними довідками про реєстрацію місця проживання, таким чином, в розумінні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Житлового кодексу України, є споживачами комунальних послуг, які надаються позивачем.
Як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо своєчасної оплати комунальних послуг не виконують, внаслідок чого утворилась заборгованість з листопада 2023 року за постачання теплової енергії у розмірі 8747,95 грн та з червня 2021 року за послуги з гарячого водопостачання у розмірі 12590,14 грн, що підтверджується долученими позивачем розрахунками заборгованості.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, щопід час розгляду справи відповідачі сплатили на рахунок позивача всю суму боргу у розмірі більшому, ніж заявлено було позивачем.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Пунктом 5 частиною 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать:
1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;
2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно частини 3 статті 2 ЗУ «Про житлово-комунальні послуг», норми цього закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату спожитих житлово-комунальних послуг щомісяця.
Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок несвоєчасної оплати наданих послуг у відповідачів утворилася заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання в сумі .
Разом із тим, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачами було повністю сплачено суму заборгованості, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними документами.
Колегія суддів враховує, що сплачена відповідачами сума включала не лише основну заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, а й інфляційну складову боргу у розмірі 200,58 грн та три проценти річних у розмірі 21,39 грн, Таким чином, відповідачами у повному обсязі виконано грошове зобов`язання перед позивачем, у тому числі в частині відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
За змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється його належним виконанням.
Отже, на момент ухвалення рішення судом першої інстанції грошове зобов`язання відповідачів було припинене у зв`язку з його повним виконанням.
Суд першої інстанції, дослідивши подані сторонами докази, дійшов правильного висновку про те, що на момент ухвалення рішення підстав для стягнення з відповідачів заборгованості не існувало, оскільки остання була повністю погашена.
Посилання апелянта на те, що предмет спору існував на момент подання позову, не спростовує правильності висновків суду першої інстанції, оскільки суд вирішує спір з урахуванням фактичних обставин, які існують на час ухвалення рішення.
Суд першої інстанції правильно врахував, що після добровільного виконання відповідачами основного зобов`язання та за відсутності належного уточненого розрахунку нарахувань, а також з урахуванням того, що фактично спір між сторонами був врегульований до ухвалення рішення, підстав для задоволення позову не було.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди із правовою оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції, однак не містять посилань на порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин, надав належну правову оцінку зібраним доказам та ухвалив законне й обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статей 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна
Судді: Л.Д. Поливач
А.М. Стрижеус