ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" травня 2026 р. Справа№ 910/13377/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Барсук М.А.
суддів: Руденко М.А. 
Пономаренка Є.Ю. 

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.;

за участю представників сторін:
від позивача: Марченко Р.В.;
від відповідача: ОСОБА_1.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Тітал"
на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2026 (повний текст складено 12.03.2026)
у справі №910/13377/25 (суддя Князьков В.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Тітал"
до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
про стягнення 4 491 080,68 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог 

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Тітал" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення збитків в сумі 3 575 000 грн, інфляційних втрат в розмірі 670 070,52 грн, штрафних санкцій в сумі 192 756,16 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не було вчинено дій, спрямованих на реєстрацію розрахунку коригування до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, за подією по договору №18/СПБ від 15.11.2023, а саме у зв`язку із виконанням рішення суду і повернення сум ПДВ ТОВ «Компанія «Тітал» до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в грошовому еквіваленті. Разом з тим, саме внаслідок бездіяльності відповідача, яка суперечить положенням ч. 192.1 ст. 192 та ч. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту, а також скористатись правом на зменшення власного податкового зобов`язання на суму 3 575 000 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2026 у справі №910/13377/25 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.
В обґрунтування рішення суд першої інстанції зазначив, що чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН покупцем послуг, отже з огляду на положення статті 201 Податкового кодексу України саме на позивача як продавця покладено обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні та і/або розрахунки коригування до таких податкових накладних.
При цьому суд першої інстанції прийшов до висновку щодо відсутності у даному випадку складових, що є обов`язковими умовами для відшкодування збитків, з підстав чого відмовив у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Тітал" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2026 у справі №910/13377/25 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- оскільки рішенням Господарського суду м. Києва від 22.07.2025 у справі № 910/4507/25 позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 НГУ задоволено повністю, визнано недійсним пункт 5 державного контракту № 18/СПБ від 15.11.2023 в частині включення до ціни контракту суми податку на додану вартість, сума реєстрації за податковими накладними підлягає коригуванню;
- відповідач станом на момент підписання договору та реєстрації податкової накладної, було платником ПДВ, однак на момент подання розрахунку коригування, свідоцтво платника ПДВ № 255744226566 у відповідача анульовано (за причиною «неподання звітності протягом року»), що і призвело до винесення рішення податковим органом про відмову у реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної;
- саме внаслідок бездіяльності відповідача, яка суперечить наведеним положенням ч. 192.1 ст. 192 та ч. 201.10 ст. 201 ПК України, позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту, а також скористатись правом на зменшення власного податкового зобов`язання на суму 3 575 000 грн;
- щодо твердження суду першої інстанції з приводу оскарження рішень контролюючого органу, то орган ДПС України не вчинив протиправних дій, котрі унеможливили реєстрацію розрахунку коригування.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/13377/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою суду від 06.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Тітал» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2026 та призначено справу до розгляду на 19.05.2026.

Правові позиції учасників справи

10.04.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог відповідача, просив рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ТІТАЛ" (виконавець) укладено державний контракт на виготовлення та поставку товарів оборонного призначення № 18/СПБ від 15.11.2023.
Згідно видаткової накладної № 38 від 11.12.2023 Позивач передав Відповідачеві Товар, загальною вартістю 21 450 000,00 грн. у тому числі ПДВ у розмірі 3 575 000,00 грн., у повному обсязі.
Відповідно до платіжної інструкції № 9123 від 13.12.2023 відповідачем на рахунок позивача перераховано 21 450 000,00 грн., оплату за товар, в тому числі і ПДВ у розмірі 3 575 000,00 грн.
Позивачем було виписано податкову накладну № 4 від 14.12.2023, що фактично зареєстрована в єдиному реєстрі податкових накладних 21.12.2023. 
Як вказує позивач, для реєстрації власних податкових зобов`язань, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія ТІТАЛ" перерахувало до державного бюджету кошти за власними податковими зобов`язаннями у розмірі 3 575 000 грн.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 22.07.2025 у справі № 910/4507/25 позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задоволено повністю: визнано недійсним пункт 5 державного контракту № 18/СПБ від 15.11.2023 в частині включення до ціни контракту суми податку на додану вартість, що укладений між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія ТІТАЛ"; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Тітал" на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 3 575 000,00 грн основного боргу та 45 322,40 грн. судового збору. 
Рішення Господарського суду м. Києва від 22.07.2025 у справі № 910/4507/25 в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 21.08.2025.
08.09.2025 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2025, яке набрало законної сили 21.08.2025 видано наказ про примусове виконання рішення, який було пред`явлено до примусового виконання. 
15.09.2025 року на казначейський рахунок ВЧ НОМЕР_1 надійшли грошові кошти у розмірі 3 620 322,40 примусово стягнуті з Відповідача на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 22.07.2025 у справі № 910/4507/25.
Як вказує позивач, оскільки рішенням Господарського суду м. Києва від 22.07.2025 у справі № 910/4507/25 позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 НГУ задоволено повністю: Визнано недійсним пункт 5 державного контракту № 18/СПБ від 15.11.2023 в частині включення до ціни контракту суми податку на додану вартість, сума реєстрації за податковими накладними підлягає коригуванню.
Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ТІТАЛ" було направлено розрахунок коригування до податкової накладної №4 від 14.12.2023 для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: отримувачем (покупцем) товарів/послуг.
Однак, вказаний розрахунок був відхилений ДПС України, оскільки накладна № 4 від 14.12.2023 не була зареєстрована на неплатника ПДВ у вказаний період.
Звертаючись із даним позовом позивач стверджує про те, що відповідачем не було вчинено дій, спрямованих на реєстрацію розрахунку коригування до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, за подією по договору №18/СПБ від 15.11.2023, а саме у зв`язку із виконанням рішення суду і повернення сум ПДВ ТОВ «Компанія «Тітал» до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в грошовому еквіваленті. Разом з тим, саме внаслідок бездіяльності відповідача, яка суперечить положенням ч. 192.1 ст. 192 та ч. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту, а також скористатись правом на зменшення власного податкового зобов`язання на суму 3 575 000 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18, від 01.03.2023 у справі № 925/556/21.
Підставою для відшкодування збитків відповідно до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України є порушення зобов`язання.
Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча би одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
Вирішуючи питання про стягнення збитків, заподіяних неналежним складенням та реєстрацією податкових накладних, суди повинні встановити наявність чи відсутність усіх елементів складу господарського правопорушення.
Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18, від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18, від 01.03.2023 у справі № 925/556/21, постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17, від 01.12.2023 у справі № 926/3347/22.
3а змістом пунктів 198.1, 198.2 статті 198 цього Кодексу до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені і нараховані, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів і послуг; дата отримання платником податку товарів і послуг.
За приписами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів і послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними і розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. 
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. 
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів / послуг платник податку - продавець товарів і послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.
Чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН покупцем послуг, отже з огляду на положення статті 201 Податкового кодексу України саме на позивача як продавця покладено обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні та і або розрахунки коригування до таких податкових накладних.
При цьому, ч. 192.1. ст. 192 Податкового кодексу України передбачено, що якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Як вірно встановив суд першої інстанції, Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ТІТАЛ" було направлено розрахунок коригування до податкової накладної №4 від 14.12.2023 для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: отримувачем (покупцем) товарів/послуг.
Однак, вказаний розрахунок був відхилений ДПС України, оскільки накладна № 4 від 14.12.2023 не була зареєстрована на неплатника ПДВ у вказаний період.
Колегія суддів враховує, що на момент укладання та виконання державного контракту № 18/ СПБ від 15.11.2023 відповідач мав реєстрацію платника податку на додану вартість.
Однак в подальшому згідно рішення ГУ ДПС у м. Києві від 20.02.2025 № 17139/6/26- 15-04-14-07 відповідачеві анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість, і на момент направлення позивачем розрахунку корегування податкової накладної - 20.08.2025, відповідач не був платником податку на додану вартість.
Відповідно до п. 184.5 ст. 184 Податкового кодексу України з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних.
Таким чином, на момент направлення розрахунку корегування податкової накладної, відповідач не був платником ПДВ та не міг вчиняти жодних дій з підтвердження чи корегування даної податкової накладної.
При цьому, відмова податкового органу у неприйнятті розрахунку корегування податкової накладної, складеної позивачем, сталась не з підстав бездіяльності чи протиправних дій відповідача, оскільки анулювання відповідачеві реєстрації платника ПДВ не може вважатись такою бездіяльністю чи протиправністю дій.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 року у справі №925/556/21 наведено правовий висновок, що оскаржуючи рішення, дії або бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили платнику податку здійснити реєстрацію податкової накладної у ЄРПН, платник податків намагається відновити порушене право. Натомість, звертаючись із позовом про відшкодування шкоди, завданої протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючого органу, платник податків, як у цій справі, намагається вже не відновити порушене право, а одержати компенсацію спричинених цим порушенням наслідків. 
Отже, у цій справі, зіштовхнувшись із протиправною перешкодою з боку контролюючого органу для виконання необхідних дій, від яких залежало виникнення права на податковий кредит з ПДВ, позивач міг реалізовувати своє право оскаржити рішення, дії (бездіяльність) контролюючого органу (посадових осіб) (підпункт 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 ПК України), тобто усунути порушення закону з боку контролюючого органу, або вимагати відшкодування шкоди, спричиненої таким порушенням, якщо негативні наслідки порушення для нього вже настали. 
Таким чином, позивач отримавши відмову у прийнятті розрахунку корегування накладної міг звернутись за захистом свого порушеного права та інтересу з позовом до податкового органу про оскарження дій контролюючого органу (посадових осіб) та зобов`язати зареєструвати розрахунок коригування податкової накладної.
В той же час, доказів на оскарження дій контролюючого органу (посадових осіб) щодо відмови у реєстрації розрахунку коригування матеріали справи не містять.
При цьому, доводи позивача, що відповідачем не було оскаржено рішення податкового органу про анулювання свідоцтва платника ПДВ, що і стало підставою для відмови в реєстрації коригування за спірною податковою накладною, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.
Згідно зі статтею 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Сторони господарського договору, навіть будучи платниками податків, зокрема ПДВ, не мають прямих податкових відносин між собою, і відповідно податкове порушення стосується обов`язків платника перед державою, яка адмініструє податки, а не прав та законних інтересів іншого платника податку (навіть якщо таке податкове порушення похідним чином впливає на розмір його податкового кредиту).
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Отже, факт вчинення податкового правопорушення у справі про стягнення збитків з платника податків, зокрема за обставин, коли цей платник податків вніс коригування кількісних і вартісних показників відповідної податкової накладної, може бути підтверджений лише чинними матеріалами податкової перевірки (актом або рішенням) відповідного контролюючого органу, наділеного повноваженнями здійснювати перевірку дотримання податкового законодавства, а подані у справу до позову докази, які підтверджують виконання господарських операцій, докази у вигляді податкових накладних, податкових декларацій, розрахунків коригування, рішення суду про стягнення боргу у зобов`язальних правовідносинах не є належними і допустимими доказами вчинення відповідачем порушення податкового зобов`язання.
Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/20686/20, від 07.06.2023 у справі № 916/334/22.
За таких обставин, враховуючи недоведення позивачем наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками й вини відповідача, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 3 575 000,00 грн.
При цьому, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимог стягнення інфляційних втрат в розмірі 670 070,52 грн, штрафних санкцій в сумі 192 756,16 грн, що нараховані позивачем на суму збитків на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, як похідних від основної вимоги, в задоволенні якої було відмовлено. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2026 у справі № 910/13377/25 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.
Згідно із ст. 129 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Тітал" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2026 у справі № 910/13377/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2026 у справі № 910/13377/25 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені за подачу апеляційної скарги, покласти на апелянта.
4. Матеріали справи № 910/13377/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повна постанова складена 27.05.2026

Головуючий суддя М.А. Барсук 

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко