ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/6733/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Дмитрука В.В.,
розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «777 Авто-Трейд Інтернешнл» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «777 Авто-Трейд Інтернешнл» (далі – ТзОВ «777 Авто-Трейд Інтернешнл», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Волинської митниці (далі – митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.05.2026 №№ UA2050002026144, UA2050002026145.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень вказано порушення позивачем статті 15, 16 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, частини 1 статті 257, частини 5 статті 280, частини 1 статті 281 Митного кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на суму 64 518,38 грн та пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 12 903,68 грн. 
Позивач не погоджується з таким висновком, покликаючись на те, що відповідач застосував з метою перевірки нормативно правовий акт, який не підлягав застосуванню і вже тільки з цих підстав висновки, зазначені в Акті невиїзної перевірки від 07.04.2026 №36/26/7.3-19/17/43486193, не відповідають дійсності та фактичним обставинам.
Також зазначив, що видачею сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 08.03.2024 №PL/MF/AT0076417, митні органи країни експорту (Польща) визнали товар – легковий автомобіль марки BMW модель X3M40D, 2019 року виготовлення, який оформлений по митній декларації від 15.03.2024 №24UA205140018076U5 таким, що походить з Європейського Союзу і задовольняє іншим умовам Протоколу №1 до Угоди. При цьому, видачею сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 08.03.2024 №PL/MF/AT0076417, митні органи країни експорту (Польща) підтвердили, що вжили всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, в тому числі – отримали від експортера необхідні документи.
Вказав, що підставою для не підтвердження преференційного походження товару, ввезеного та поданого до митного оформлення в Україні за сертифікатами з перевезення товару EUR.1, є виключно не підтвердження митними органами тієї країни, яка видала дані сертифікати з перевезення товару EUR.1, автентичності цих сертифікатів, які були подані імпортером до митного оформлення в Україні.
Тому, позивач звернувся до суду, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення – рішення від 04.05.2026.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 29.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
15.06.2026 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що при проведенні перевірки обґрунтованості та законності надання отримання) пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення товарів встановлено, що митне оформлення товару здійснено із застосуванням преференції за кодом «410» - «товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (абзац перший частини першої ст. 29 додатка I-А «Тарифний графік України» до глави I розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони)» відповідно з нарахуванням та сплатою ввізного мита за преференційними ставками від митної вартості в рамках дії норм статті 16 Протоколу 1 «Щодо визнання концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до економічної частини Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 №1678-VІІ, статті 17 Протоколу І «щодо визначення концепції «походження товарів» та методів адміністративного співробітництва» та в рамках дії норм статті 15 Доповнення 1 «Підтвердження походження» до Регіональної конвенції про пан-євро середземноморські преференції правил походження. Підстава - наданий при митному оформленні сертифікат з перевезення товару EUR.1, який зазначений у графі 44 митної декларації під кодом 0954 «сертифікати з перевезення товару EUR.1». Експортер: «SETTE GROUP Sp.z.o.o 31 105 Krakow, ul. Zwierzyniecka, 32, Poland». Країна походження товару у графі 34 митної декларації була заявлена декларантом на підставі відомостей наявних у сертифікатах з перевезення товару EUR.1.
Державною митною службою України листом від 13.02.2026 №15/15-03-01/7/908 надіслано відповідь уповноваженого органу Польщі від 30.01.2026 №1201 ІОС.4331.51.2025 про результати перевірки сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 від 08.03.2024 №PL/MF/AT 0076417 . 
Згідно з наведеною у листі інформацією уповноважений митний орган Польщі не може підтвердити преференційне походження товару з ЄС, оскільки експортер не зміг надати відповідну документацію для підтвердження походження вказаного товару.
Тому товар, який зазначено у сертифікаті EUR.1, не підпадає під преференційний режим. Отже, товар оформлений за МД від 15.03.2024 №24UA205140018076U5 повинний бути оподаткований ввізним митом за ставками згідно з Митним тарифом України, встановленим відповідним законом України, що був чинним на дату митного оформлення зазначеного товару. 
За результатами перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, з урахуванням отриманої інформації від уповноваженого органу Польщі, відповідно до частини дванадцятої статті 354 МКУ встановлено факт неправомірного застосування преференційного режиму вільної торгівлі та застосування зменшеної ставки мита до товару оформленого за МД від 15.03.2024 №24UA205140018076U5.
Враховуючи зазначене, інформація, отримана від уповноважених органів іноземних держав, повинна братись до уваги при контролі правильності визначення митної вартості товарів після завершення їх митного оформлення, а тому Волинська митниця за результатами проведеної перевірки збільшила суму грошових зобов`язань.
Крім того, 15.06.2026 представник відповідача подала клопотання у якому просила розглядати судову справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Щодо даного клопотання про здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів частин п`ятої та шостої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Частиною шостою статті 12 КАС України визначено перелік справ незначної складності. Відповідно до пункту 10 вказаної норми справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Частиною четвертою статті 257 КАС України встановлено перелік категорій справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Дана адміністративна справа не підпадає під вказаний перелік.
Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому, беручи до уваги, що відповідачем було надано суду та позивачу відзив на адміністративний позов, суд не вбачає підстав для розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача у відповіді на відзив від 15.06.2026 не погодився з аргументами відповідача, наведеними у відзиві та просив позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
На підставі підставі п.9 ч.1 ст.336, абз. 3 ч. 2 ст. 344-1, абз. 2,5 ч.1, ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 345, п. 2 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VІ (зі змінами) (далі - МК України), згідно наказу Волинської митниці від 12.03.2026 № 96 проведено документальну невиїзну перевірку дотримання позивачем вимог законодавства України з питань митної справи з питань митної справи проведено документальну невиїзну перевірку дотримання ТзОВ «777 Авто-Трейд Інтернешнл» вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, в тому числі залежно від країни походження товарів, застосування знижених ставок ввізного мита, а саме правомірності застосування тарифної пільги (тарифної преференції) по сплаті ввізного мита за кодом митної преференції "410" в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 №1678-VІІ при митному оформленні товару «Автомобіль легковий, що був у користуванні, призначений для перевезення людей:-марки BMW, -модель X3 M40D, -номер кузова - НОМЕР_1 ;-календарний рік виготовлення-2019; - модельний рік виготовлення-2019;-дата введення вексплуатацію 03.03.2020,-тип двигуна - дизель, -робочий об?єм циліндрів - 2993см3, - потужністю - 240 кВт.,-тип кузова - універсал, -номер двигуна - не визначено,-колір - ЧОРНИЙ,-тип колісна формула - 4х4, -загальна кількість місць включаючи водія - 5,Торговельна марка: "BMW". Виробник: BMW AG, DE.». Країна походження товару - EU, коди товару згідно з УКТ ЗЕД 8703339010; фактурна вартість - 18500,00 грн; митна вартість товару - 786809,50; умови поставки згідно ІНКОТЕРМС - FCA PL Kelce» за митною декларацією від 15.03.2024 №24UA205140018076U5.
При проведенні перевірки обґрунтованості та законності надання отримання) пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення товарів встановлено, що митне оформлення товару здійснено із застосуванням преференції за кодом «410» - «товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (абзац перший частини першої ст. 29 додатка I-А «Тарифний графік України» до глави I розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони)» відповідно з нарахуванням та сплатою ввізного мита за преференційними ставками від митної вартості в рамках дії норм статті 16 Протоколу 1 «Щодо визнання концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до економічної частини Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 №1678-VІІ, статті 17 Протоколу І «щодо визначення концепції «походження товарів» та методів адміністративного співробітництва» та в рамках дії норм статті 15 Доповнення 1 «Підтвердження походження» до Регіональної конвенції про пан-євро середземноморські преференції правил походження. Підстава - наданий при митному оформленні сертифікат з перевезення товару EUR.1, який зазначений у графі 44 митної декларації під кодом 0954 «сертифікати з перевезення товару EUR.1». Експортер: «SETTE GROUP Sp.z.o.o 31 105 Krakow, ul. Zwierzyniecka, 32, Poland». Країна походження товару у графі 34 митної декларації була заявлена декларантом на підставі відомостей наявних у сертифікатах з перевезення товару EUR.1.
Державною митною службою України листом від 13.02.2026 №15/15-03-01/7/908 надіслано відповідь уповноваженого органу Польщі від 30.01.2026 №1201 ІОС.4331.51.2025 про результати перевірки сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 від 08.03.2024 №PL/MF/AT 0076417.
Згідно з наведеною у листі інформацією уповноважений митний орган Польщі не може підтвердити преференційне походження товару з ЄС, оскільки експортер не зміг надати відповідну документацію для підтвердження походження вказаного товару.
За результатами перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, з урахуванням отриманої інформації від уповноваженого органу Польщі, відповідно до частини дванадцятої статті 354 МКУ встановлено факт неправомірного застосування преференційного режиму вільної торгівлі та застосування зменшеної ставки мита до товару оформленого за МД від 15.03.2024 №24UA205140018076U5.
Встановлені порушення призвели до заниження ТзОВ «777 Авто-Трейд Інтернешнл» податкових зобов`язань по сплаті митних платежів за МД від 15.03.2024 №24UA205140018076U5 на загальну суму 77 422,06 грн., в тому числі: ввізне мито (021) на суму – 64 518,38 грн., та податок на додану вартість (028) на суму– 12 903,68 грн.
У відповідності до статті 354 МК України, 07.04.2026 за №36/26/7.3-19/17/43486193 складено акт документальної невиїзної перевірки.
23.04.2026 на адресу Волинської митниці надійшло заперечення ТзОВ «777 Авто-Трейд Інтернешнл» від 20.04.2026 №б\н на Акт від 07.04.2026 №36/26/7.3-19/17/43486193. 
За результатом опрацювання надісланих ТзОВ «777 Авто-Трейд Інтернешнл» заперечень Волинською митницею підготовлено відповідь від 28.04.2026 №7.3-2/19/13/5427.
Враховуючи вищевикладене, Волинською митницею було прийнято податкові повідомлення-рішення від 04.05.2026 № UA2050002026144 та UA2050002026145.
Не погоджуючись з висновками акту перевірки та спірними рішеннями суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.
При вирішенні спору суд керується таким.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.
За змістом статті 1 Митного кодексу України (МК України, Митний кодекс) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина друга статті 1 МК України).
Як закріплено у частинах першій та другій статті 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.
Як закріплено у частинах першій та другій статті 43 Митного кодексу документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації.
Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару (частина третя статті 43 Митного кодексу).
За положеннями частини першої статті 44 МК України для підтвердження країни походження товару митний орган у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати оригінали документів про походження такого товару.
За нормами частини п`ятої статті 280 МК України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.
До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
За правилами частин першої та п`ятої стаття 45 Митного кодексу у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей. У випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання митними органами належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей.
У відповідності до частини другої статті 48 МК України товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються митним органом у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.
Документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару (частина перша статті 41 МК України).
Як закріплено у частині четвертій статті 52 Митного кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
Частиною першою статті 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.
За змістом частин першої та другої статті 270 МК України правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правила оподаткування особливими видами мита встановлюються законами України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», «;Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту», «;Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну», окремим законом щодо встановлення додаткового імпортного збору. Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.
За нормами статті 278 цього ж кодексу датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Як унормовано у частині першій статті 336 Митного кодексу митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом:
1) перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України;
2) митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян);
3) обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України;
4) усного опитування громадян та посадових осіб підприємств;
5) огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, вільних митних зон, магазинів безмитної торгівлі та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено на митні органи;
6) перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем;
7) проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;
8) направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу;
9) пост-митний контроль.
За приписами підпункту «в» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (ПК України) об`єктом оподаткування податком на додану вартість є ввезення товарів на митну територію України.
У відповідності до пункту 187.8 статті 187 Податкового кодексу датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Згідно з пунктом 190.1 статті 190 Податкового кодексу України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Отже, сума податку на додану вартість залежить від розміру мита, що підлягає сплаті та включається до ціни товару.
Законом України «Про приєднання України до Регіональної конвенції про Пан-Євро-Середземноморські преференційні правила походження» від 08.11.2017 № 2187-VIII Верховна Рада України постановила приєднатися до Регіональної конвенції про Пан-Євро-Середземноморські преференційні правила походження (Регіональна конвенція).
У частині першій статті 15 Регіональної конвенції унормовано, що товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: (a) сертифікат з перевезення товару ЕUR. 1, зразок якого наведений у Додатку III а; (b) сертифікат з перевезення товару ЕUR-МЕD, зразок якого наведений у Додатку III Ь; (c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься декларацією походження або декларацією походження ЕUR-МЕD), надана експортером до інвойса.
Повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.
Статтями 31, 32 Доповнення І до Регіональної конвенції передбачено процедуру здійснення перевірки достовірності підтверджень походження товарів та правильності інформації, що в них міститься.
Відповідно до положень зазначених статей подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог Регіональної конвенції.
Тобто, Регіональна конвенція надає уповноваженим органам право здійснювати перевірки підтверджень походження товарів після закінчення їх митного оформлення у країні імпорту як за наявності обґрунтованих сумнівів, так і вибірково.
Пунктом 2 статті 32 Доповнення І Регіональної конвенції визначено, що з метою реалізації перевірок митні органи Договірної сторони імпортера повинні повернути документ, що підтверджує походження, або його копію органам країни експорту, вказавши, за необхідності, причини запиту.
За приписами пункту 3 статті 32 Доповнення І Регіональної конвенції перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.
У відповідності до пункту 5 статті 32 Доповнення І до Регіональної конвенції Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін і відповідають іншим вимогам Конвенції.
До того ж, Законом України «Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» від 16.09.2014 №1678-VII, ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (Угода про асоціацію з ЄС).
Статтею 33 Протоколу 1 Угоди про асоціацію з ЄС врегульовано питання щодо перевірки підтверджень походження товару. Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу. Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запиту, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.
Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена статтею 17 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу 1 до Угоди про асоціацію.
Згідно з положеннями цієї статті сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку III. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту.
Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.
Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.
За приписами пункту 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Відповідно до підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
Згідно з пунктом 54.4 статті 54 Податкового кодексу України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Верховний Суд у постанові від 11.08.2022 у справі №460/8509/21 сформував такі правові висновки:
- країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених Митним кодексом України. Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом;
- у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей;
- Угода про асоціацію з ЄС та, зокрема, Протокол I до цієї угоди передбачає чіткий алгоритм дій митного органу у випадку виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару. У разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей, зокрема, щодо країни походження, при ввезенні (пересиланні) на митну територію України товарів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган самостійно визначає базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків на підставі відомостей, зазначених у таких документах. Податкове зобов`язання може визначатися контролюючим органом і після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, за результатами документальної перевірки.
У постанові Верховного Суду від 11.02.2026 у справі № 380/25552/24 резюмовано, що оскільки у відповідь на запит митного органу уповноваженим органом відповідної країни не підтверджено преференційне походження товару, щодо якого виник спір, висновок судів попередніх інстанцій про те, що у позивача були відсутні підстави для застосування права на преференції при його розмитненні, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.
У цій же постанові враховано і висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 01.03.2021 у справі № 240/7093/19 та від 11.04.2022 у справі № 260/2805/20, про те, що митний орган не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд за вказаних обставин та проводити додаткову перевірку документів про походження товару після отримання результатів такої перевірки компетентним органом заявленої декларантом країни походження товару.
Судом встановлено, що на запит Волинської митниці від 06.05.2025 №7.3-2/15-03/4/5503, Державною митною службою України були направлено на перевірку до уповноваженого органу Республіки Польща на перевірку сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 від 08.03.2024 №PL/MF/AT 0076417. 
Державною митною службою України листом від 13.02.2026 №15/15-03-01/7/908 надіслано відповідь уповноваженого органу Польщі від 30.01.2026 №1201 ІОС.4331.51.2025 про результати перевірки сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 від 08.03.2024 №PL/MF/AT 0076417. Згідно з наведеною у листі інформацією уповноважений митний орган Польщі не може підтвердити преференційне походження товару з ЄС, оскільки експортер не зміг надати відповідну документацію для підтвердження походження вказаного товару .
Суд погоджується із висновком митного органу про те, що відповідь уповноваженого митного органу Республіки Польща від 30.01.2026 №1201-ІОС.4331.51.2025 про результати перевірки сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 від 08.03.2024 №PL/MF/AT 0076417 однозначно свідчать про не підтвердження преференційного походження товарів зазначених в сертифікатах з перевезення товару EUR.1, що поданий ТзОВ «777 Авто-Трейд Інтернешнл» при здійсненні митного оформлення.
Крім того, про вказане внесена уповноваженим органом Республіки Польща відповідна відмітка в графу 14 даних сертифікатів “Не відповідає вимогам щодо достовірності й правильності інформації, що міститься в ньому”, вказана відмітка у сертифікаті належним чином засвідчені уповноваженим органом Республіки Польща, і тому до них не можуть бути застосовані тарифні преференції).
У постанові Верховного Суду у подібних правовідносинах, що викладена у постанові від 24.12.2025 у справі №380/21022/24, де була зазначено наступне: «Суд касаційної інстанції також відхиляє доводи скаржника про те, що суд апеляційної інстанції не врахував відсутність вини позивача з огляду на те, що порушення в оформленні документів були допущені саме його контрагентом, а тому відсутні підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій. 
Як убачається з матеріалів справи, у спірних правовідносинах контролюючим органом встановлено факт несплати митних платежів у належному розмірі внаслідок застосування тарифних преференцій за відсутності підтвердженого походження товарів з Європейського Союзу. За таких обставин контролюючий орган, діючи на підставі статті 54 ПК України, правомірно самостійно визначив суму податкових зобов`язань, що виникли після завершення митного оформлення.
Факт того, що не підтвердження походження товарів зумовлено неналежними діями іноземного експортера, не спростовує встановленої обставини сплати митних платежів у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, та не звільняє платника податків від обов`язку їх сплати разом із передбаченими ПК України штрафними санкціями».
На підставі викладеного, суд доходить висновку про правомірність висновків митного органу щодо відсутності підстав для застосування преференції при розмитненні товару у досліджуваному випадку.
Отже, позивачем не доведено у належний спосіб і належними доказами, а судом не встановлено наявності підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В силу частини 3 статті 90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з викладених вище підстав.
Оскільки у задоволенні позовної заяви відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.139 КАС України, не відшкодовуються.
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Дмитрук