Справа № 137/1657/25
Провадження № 22-ц/801/836/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року	Справа № 137/1657/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого Міхасішина І.В.
суддів : Войтка Ю.Б., Матківської М.В.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом 137/1657/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Пузіна Дениса Олеговича на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 21 січня 2026 року,
встановив:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 03.01.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №100766211, згідно з умовами якого відповідач отримав 5 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором.
28.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір факторингу № 96-МЛ/Т, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №100766211 від 03.01.2023 перейшло до позивача.
Згідно довідки-розрахунку заборгованості, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №100766211 від 03.01.2023 становить 20 950,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 5 000,00 грн ., заборгованості за відсотками - 15 000,00 грн., заборгованості за комісією 950,00 грн..
Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій спрямованих на повернення вказаних грошових коштів, з метою захисту порушеного права й охоронюваних законом інтересів, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 950,00 грн., 2422,40 грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору та 8 000,00 грн. у відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги.
Рішення суду першої інстанції і мотиви його ухвалення.
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 21 січня 2026 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_2 , банк отримувача - АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», місце реєстрації - 79018, м. Львів, вул. Смаль - Стоцького, 1, 28 корпус), заборгованість за кредитним договором №100766211 від 03.01.2023 в сумі 20 950,00 грн., 2422,40 грн у відшкодування витрат зі сплати судового збору та 8 000,00 грн. у відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги. 
Провадження в суді апеляційної інстанції.
Не погодившись із таким рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Пузін Д.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.
У скарзі зазначає, що позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості, а саме не надано пояснень щодо нарахування заборгованості за відсотками. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом підготовлені робітниками банку і є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача. Первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та його часткового погашення позивачем надано не було. Матеріали справи не містять також відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості. Позивачем не надано суду доказів оформлення, укладання та отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, що в сукупності із заявою свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим ч. 3 ст. 509 та ч.1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Надані позивачем Умови обслуговування ТОВ «ФК Кредит-Капітал» з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору. Позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦК України, доказів досудового врегулювання спору позивачем не надано.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «ФК Кредит-Капітал» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
07 квітня 2026 року надійшло клопотання про витребування доказів, а саме зобов`язати позивача надати для дослідження оригінали електронних доказів, копії яких долучені до матеріалів справи, а саме: електронний варіант письмового доказу - Кредитний договір № 100766211від 03.01.2023, укладений між відповідачем та ТОВ «Мілоан» з додатками оформлений відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний варіант письмового доказу – паспорт споживчого кредиту, укладений між Відповідачем та ТОВ «Мілоан» з Додатками, оформлений відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг; оригінал письмового доказу – договір про організацію переказу грошових коштів, укладений між АТ КБ «Приватбанк» (як надавача фінансових послуг) та ТОВ «Мілоан»; оригінал письмового доказу – платіжна інструкція щодо переказу коштів від АТ КБ «Приватбанк» на користь Відповідача за кредитним договором № 100766211 від 03.01.2023; оригінал письмового доказу - Договір факторингу № 96-МЛ/Т від 28.04.2023, укладений між ТОВ «Мілоан» (первісний кредитодавець) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» з Додатками: Додаток № 1 – реєстр боржників, Додаток № 2 – акт приймання-передачі реєстру боржників, Додаток № 3 – акт повернення прав вимог, Додаток № 4 – повідомлення боржників про відступлення, Додаток № 5 – акт приймання-передачі документації та Додаток № 6 – гарантійний лист; оригінал письмового доказу - Платіжне доручення № 56982415 від 03.01.2023 щодо переказу коштів від ТОВ «Мілоан» на користь Відповідача за кредитним договором № 100766211 від 03.01.2023. оригінал письмового доказу - Договір про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 та ордер на надання правничої допомоги.
Колегія суддів розглянувши вище зазначене клопотання, (без винесення окремого процесуального документа), вирішила в задоволенні клопотання відмовити, оскільки вище зазначене клопотання було предметом розгляду в суді першої інстанції та судом першої та апеляційної інстанції було встановлено, що необхідності у витребуванні вище зазначених документів відсутня.
Позиція суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу викладені в відзиві, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Судом встановлено, що 03.01.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір №100766211, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 5 000,00 грн .(а.с. 7-12).
Договір про споживчий кредит укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «W28475», що підтверджено довідкою про ідентифікацію (а.с.14).
У п. 2.1. Кредитного договору зазначено номер рахунку, на котрий надаються кошти -537541*80 (а.с.8).
Платіжним дорученням № 56982415 від 03.01.2023 (а.с. 15 зв.) підтверджується отримання ОСОБА_1 кредитних коштів на кредитний рахунок № НОМЕР_3 .
Відповіддю від 08.01.2026 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» підтвердив, що банківська картка № НОМЕР_4 належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). 03.01.2023 на цю картку було зараховано 5?000,00 грн (а.с. 67).
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 100766211 від 03.01.2023 (а.с. 17), зазначено, що загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 100766211 від 03.01.2023 становить 20 950,00 грн, що складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 5 000,00 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків - 15 000,00 грн., простроченої заборгованості за комісією 950,00 грн.
28.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу № 96-МЛ/Т , відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №100766211 від 03.01.2023 перейшло до позивача (а.с. 17 зв.-21).
Витягом з реєстру боржників (а.с. 27) зазначаються дані відповідача та підтверджується перехід вимог до нового кредитора.
Платіжною інструкцією зазначається, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «Мілоан» кошти за договором факторингу (а.с. 26 зв.).
04.11.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» своєю претензією повідомляло відповідача про те, що його борг перейшов від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит Капітал» (а.с. 27). Також відповідачу була висунута вимога про погашення заборгованості за договором кредиту.
В силу вимог ст.525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно ч.1, 2 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті визначеними в кредитному договорі.
Частиною першою ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.
Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Матеріалами справи підтверджено, що 03.01.2023 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 100766211 в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», підписаний одноразовим ідентифікатором «W28475», що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 7–12, 14). Пунктом 2.1 договору визначено рахунок для зарахування коштів № 537541*80 (а.с. 8).
Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням № 56982415 від 03.01.2023 (а.с. 15 зв.), а також відповіддю АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», якою встановлено належність банківської картки відповідачу та зарахування на неї 03.01.2023 суми 5 000,00 грн із призначенням платежу «Кошти згідно договору 100766211» (а.с. 67).
Розмір заборгованості відповідача підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором № 100766211 (а.с. 17). Перехід права вимоги до позивача доведено договором факторингу № 96-МЛ/Т від 28.04.2023, витягом з реєстру боржників та платіжною інструкцією про оплату факторингу (а.с. 17 зв.–21, 26 зв., 27). Відповідач також був повідомлений про відступлення права вимоги претензією від 04.11.2025 (а.с. 27).
Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що відповідач в порушення умов кредитного договору №100766211 від 03.01.2023 та вимог ст.526, 549, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, своїх зобов`язань не виконав, що призвело до створення заборгованості перед позивачем, розмір якої становить 20 950,00 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту - 5 000,00 грн ., заборгованості за відсотками - 15 000,00 грн., заборгованості за комісією 950,00 грн., яка і підлягає стягненню в судовому порядку.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня2006 року).
Відповідно до частини 1статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 374,375, 381, 382,384,389,390 ЦПК України, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Пузіна Дениса Олеговича залишити без задоволення.
Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 21 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Головуючий І.В. Міхасішин
Судді : Ю.Б. Войтко 
М.В. Матківська