РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2026 року 	м. Рівне	№460/2568/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Центральної військової-лікарська комісія Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) 	
 	про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) до Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України (далі по тексту – відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі по тексту – відповідач 2) в якому позивач просить суд:
Визнати протиправною та скасувати відмову Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України щодо внесення змін стосовно причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 оформленої листом від 06.01.2026 року №13.1/1693-25-Вх/11.
Визнати протиправною та скасувати довідку гарнізонної військово-лікарської комісії №5377 від 02.12.2025 року прийнятої ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) відносно солдата ОСОБА_1 в частині встановлення причинного зв`язку захворювання «Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби».
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) та Центральну військово-лікарську комісію Державної прикордонної служби України прийняти та видати новий висновок (довідку), яким встановити причинний зв`язок захворювання солдата ОСОБА_1 як «ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому у довідці ВЛК №2025-0918-0957- 1532-3 від 18.09.2025 року встановлено діагноз: варикозна хвороба в басейні МПВ лівої н/к С3 – С4 за СЕАР. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. Проте, у довідці ВЛК від 02.12.2025 року №5377 встановлено інший діагноз, а саме: варикозна хвороба вен у басейні малої підшкірної вени лівої нижньої кінцівки С3 за СЕАР. Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби. Відтак, позивач вважає, що, висновок ВЛК від 02.12.2025 року №5377 в частині визначення захворювання як такого, що не пов`язане з проходженням військової служби та не вірного зазначення діагнозу, є необґрунтованими та такими, що підлягає скасуванню (перегляду). 
Разом з тим, вказує, що захворювання виникло та розвинулося саме у період проходження військової служби, що підтверджується попередніми висновками ВЛК та медичною документацією, висновок ВЛК від 02.12.2025 року №5377 в частині визначення захворювання як такого, що не пов`язане з проходженням військової служби, а також у частині зазначення діагнозу, є необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню (перегляду).
За сукупності зазначеного, просить задовольнити позовні вимоги. 
Ухвалою від 13.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Згідно з відзивом на позов Центральна військово-лікарська комісія Державної прикордонної служби України позовні вимоги не визнає. Свої заперечення даний відповідач обґрунтовує тим, що за даними наданих позивачем документів та інструментальних методів досліджень вбачається, що причинний зв`язок прийнято правомірно. Зазначає, що відповідно до анамнезу з консультативного висновку серцево-судинного хірурга КП «РОКЛ ім. Ю.Семенюка» РОР від 11.09.2025 позивач, в 2019 переніс видалення варикозних вен лівої нижньої кінцівки. Отже, етіопатогенетично варикозна хвороба вен нижніх кінцівок діагностована у ОСОБА_2 до призову на військову службу з 16.09.2024, про що ЦВЛК ДПСУ проінформувала заявника листом № 13.1/1693-25-Вх/11 від 06.01.2026. 
Центральна військово-лікарська комісія Державної прикордонної служби України наголосила, що за результатами перевірки заяви Позивача від 05.12.2025, ЦВЛК ДПСУ не встановила порушень з боку членів гарнізонної ВЛК ЛВМКЦ ДПСУ при проведенні медичного огляду Позивача, наявні медичні документи Позивача не спростовують висновків ВЛК, – таким чином відсутні правові підстави для скасування діючої постанови ВЛК ЛВМКЦ ДПСУ № 5377 від 02.12.2025.
Згідно з відзивом на позов ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) позовні вимоги не визнає. Свої заперечення даний відповідач обґрунтовує тим, що за результатами огляду позивача усіма лікарями-спеціалістами, проведених лабораторних та діагностичних досліджень, у тому числі додаткових, наданих медичних документів, інформації, яка містилась у електронній системі охорони здоров`я МОЗ України, військово-лікарською комісією (колегіально) прийнято рішення, яке оформлено довідкою постійно діючої гарнізонної ВЛК №5377 від 02.12.2025 року у якій відображено усі наявні у позивача захворювання (діагнози), визначено причинний зв`язок захворювань та визначено придатність до проходження військової служби відповідно до вимог Положення №441. Також сторона даного відповідача стверджувала, що порушень процедури проведення Позивачу ВЛК не було, а відтак у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 у частині позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) слід відмовити повністю.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період 16.09.2024 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 10.01.2025 року №202 позивачу встановлений діагноз: залишкові явища операції (06.03.2025 року) артроскопії лівого колінного суглоба, дбридменту ушкодженої зони медіального меніска, пластики ПСЗ з приводу застарілого ушкодження медіального меніска та ПСЗ лівого колінного суглобу у вигляді зміцнілої фіброзної мозолі, вираженої передньо-смедіальної нестабільності лівого колінного суглобу. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Підпадає під дію статті 61-Б графи ІІ. 
Згідно довідки №3453 від 08.07.2025 року гарнізонної військово-лікарської комісії ОСОБА_1 встановлено діагноз: стан після операції (06.03.2025 р.), артроскопії лівого колінного суглобу дебридменту ушкодженої ділянки медіального меніск, пластики ПСЗ лівого колінного суглобу з приводу їх застарілого ушкодження у вигляді тимчасового порушення функції. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. 
Згідно довідки №4268 від 21.08.2025 року гарнізонної військово-лікарської комісії ОСОБА_1 проведено медичний огляд гарнізонною військово-лікарською комісією при Головному військово-медичному клінічному центрі Державної прикордонної служби України встановлено діагноз: стан після операції (06.03.2025 р.), артроскопії лівого колінного суглобу дебридменту ушкодженої ділянки медіального меніск, пластики ПСЗ лівого колінного суглобу з приводу їх застарілого ушкодження у вигляді тимчасового порушення функції. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
ВЛК №1 Комунальним підприємством «Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни» РМР ОСОБА_1 проведено медичний огляд згідно якого встановлено наступний діагноз: стан після операції: артроскопії лівого колінного суглобу, дебридменту ушкодженої ділянки медіального меніска, пластики ПСЗ лівого колінного суглобу з приводу їх застарілого ушкодження у вигляді тимчасового порушення функції. Деформуючий остеоартроз лівого колінного суглоба ІІ ст. Атрофія 4-головного м`яза лівого стегна, переднє-медіальна нестабільність суглобу. Післятравматичний правобічний гонартроз ІІ ст., переднє-медіальна нестабільність колінного суглобу. Варикозна хвороба в басейні МПВ лівої н/к С3 – С4 за СЕАР. Стан після венектомії ВПВ лівої н/к (2019 р.). варикозна хвороба правої н/к С1-2 за СЕАР. Невралгія лівого гомілко-стопного нерву. ВСД за змішаним типом. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. Даний висновок підтверджується довідкою військово-лікарської комісії №2025-0918-0957-1532-3 від 18.09.2025
02.12.2025 року гарнізонною ВЛК ОСОБА_1 встановлено діагноз: деформуючий артроз правого колінного суглобу ІІ ступеня, застаріле пошкодження передньої схрещеної зв`язки правого колінного суглобу, передня нестабільність правого колінного суглобу з помірним порушенням функцій. Варикозна хвороба вен у басейні малої підшкірної вени лівої нижньої кінцівки С3 за СЕАР без ознак порушення кровопостачання з помірним порушенням функцій. Віддалені наслідки операції: венектомії великої підшкірної вени лівої нижньої кінцівки, по причині тромбозу малої підшкірної вени стадії неповної реканалізації (2019 р.). Варикозна хвороба вен правої нижньої кінцівки клас С1-С2 за СЕАР з незначним порушенням функцій, без ознак порушення кровопостачання обох нижніх кінцівок. Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби.
ОСОБА_1 направлено Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України заяву (звернення) про внесення змін до довідки гарнізонної військоволікарської комісії, відповідно до якої позивач просив внести зміни у довідку гарнізонної військово-лікарської комісії №5377 від 02.12.2025 року щодо проходження медичного огляду ОСОБА_1 в частині зміни формулювання з «варикозна хвороба вен у басейні малої підшкірної вени лівої нижньої кінцівки С3 за СЕАР» на «варикозна хвороба в басейні МПВ лівої н/к С3 – С4 за СЕАР» та з «Захворювання, НІ, пов`язані з проходженням військової служби» на «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби». Затвердити внесені зміни у довідку гарнізонної військово-лікарської комісії №5377 від 02.12.2025 року щодо ОСОБА_1 в частині зміни формулювання з «варикозна хвороба вен у басейні малої підшкірної вени лівої нижньої кінцівки С3 за СЕАР» на «варикозна хвороба в басейні МПВ лівої н/к С3 – С4 за СЕАР» та з «Захворювання, НІ, пов`язані з проходженням військової служби» на «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби».
За наслідками розгляду документів позивачу повідомлено, що Постанова ВЛК ЛВМКЦ ДПСУ №5377 від 02.12.2025 року винесена та є чинною, а діагноз вірно трактований та відображений. Постанова оформлена у відповідності до Положення та вимог Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо статей 61 «б», 42 «б», 23 «в», що визначають ступінь придатності до військової служби. Причинний зв`язок до наявних захворювань встановлено вірно. 
Не погоджуючись з відмовою Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України щодо внесення змін стосовно причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 оформленої листом від 06.01.2026 року №13.1/1693-25-Вх/11, останній звернувся з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовано Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) (тут і далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період. 
Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону №2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані - прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово_облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до ч. 10 ст. 2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 р. за № 1109/15800 (далі - Положення № 402) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Згідно з пунктом 1.2 розділу І Положення №402 медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти, ліцеїстів військових (військово-морських, військово_спортивних) ліцеїв; осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I_II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України. Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово_лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово_лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 по справі № 806/526/16 зазначив, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.
Відповідно до п. 1.1 розділу 2 Положення № 402 (у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний та воєнний час.
Відповідно до п.1.3 розділу І Положення № 402 основними завданнями військово-лікарської експертизи є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Згідно з п. 2.3 розділу І Положення № 402 на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України. 
Відповідно до ст.70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» № 2801-XII, від 19.11.1992 - військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України «Про національну безпеку України». Військово-лікарські комісії також можуть створюватися при державних та комунальних закладах охорони здоров`я.
Відповідно до частини тринадцятої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», частини третьої статті 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, з метою вдосконалення проведення медичного огляду військово-лікарською комісією Державної прикордонної служби України наказом Міністерства внутрішніх справ України №441 від 25.06.2024, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.07.2024 за № 1089/42434 затверджено Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України.
Пунктом 1 розділу I вказаного підзаконного нормативно-правового акту передбачено, що це Положення визначає порядок проведення військово-лікарськими комісіями Державної прикордонної служби України медичного огляду громадян призовного віку; військовозобов`язаних, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах; військовослужбовців Держприкордонслужби та членів їхніх сімей; осіб, звільнених з військової служби Держприкордонслужби та військових частин прикордонних військ СРСР та їх органів управління, дислокованих на території України; військовослужбовців Держприкордонслужби та працівників Держприкордонслужби, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I, II груп патогенності; військовослужбовців Держприкордонслужби, які проходять військову службу на кораблях, катерах та суднах забезпечення Морської охорони Держприкордонслужби; льотного складу та авіаційного персоналу Держприкордонслужби, з метою визначення їх придатності за станом здоров`я до військової служби (роботи за фахом), встановлення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) з проходженням військової служби та встановлення причинного зв`язку, захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), які призвели до смерті військовослужбовців Держприкордонслужби.
За визначеннями, наведеними у пункті 2 цього ж розділу, медичний огляд - це огляд, який проводять ВЛК, ЛЛК Держприкордонслужби, включає вивчення та оцінку стану здоров`я та фізичного розвитку особи на момент огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за відповідним рівнем освіти та військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з прийняттям письмової постанови; Придатність до військової служби це стан здоров`я та фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, посадовими інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності в Держприкордонслужбі в мирний час та особливий період.
Пунктами 2, 3 глави 1 розділу ІІ Положення №441 визначено, що для виконання завдань, визначених у пункті 1 цього розділу, у Держприкордонслужбі створюються: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК), постійно та тимчасово діючі позаштатні гарнізонні та госпітальні ВЛК закладів охорони здоров`я (органів) Держприкордонслужби, а також постійно діючі ЛЛК.
ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК приймають постанови, які оформлюються свідоцтвом про хворобу (додаток 1), довідкою військово-лікарської комісії (лікарсько-льотної комісії) (додаток 2), протоколом засідання ВЛК (ЛЛК) з визначення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) (додаток 3). Строк оформлення ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК свідоцтва про хворобу становить не більше 5 робочих днів із дня завершення медичного огляду.
Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу ІІ Положення №441 у прийнятті постанов ЦВЛК, ВЛК та ЛЛК є незалежними. У своїй роботі вони керуються Законами України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цим Положенням, а також іншими нормативно-правовими актами з питань діяльності ЦВЛК, ВЛК та ЛЛК.
Відповідно до пунктів 1, 2 глави 2 розділу ІІ Положення №441 ЦВЛК є органом медичного забезпечення Держприкордонслужби, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, інші печатки та штампи. Структура та штат ЦВЛК затверджуються наказом Адміністрації Держприкордонслужби в установленому законодавством порядку.
ЦВЛК є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Держприкордонслужбі і здійснює методичне керівництво діяльністю ВЛК, ЛЛК органів Держприкордонслужби з питань проведення медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу I цього Положення.
Пунктом 7 глави 2 розділу ІІ Положення №441 визначено, що на ЦВЛК покладаються, зокрема, організація проведення в Держприкордонслужбі ВЛК, ЛЛК медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу I цього Положення; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань, що стосуються покладених на ЦВЛК завдань; контроль, розгляд, затвердження, переогляд, скасування постанов постійно діючих ВЛК, ЛЛК, тимчасово діючих ВЛК; прийняття та перегляд постанов про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) у осіб, звільнених з військової служби Держприкордонслужби, з числа осіб льотного складу, якщо вони звільнені у запас або відставку з військової служби безпосередньо з льотної роботи.
За приписами пункту 8 глави 2 розділу ІІ Положення №441 ЦВЛК має право, зокрема, приймати постанови згідно з цим Положенням, розглядати, переглядати скасовувати, затверджувати, контролювати постанови ВЛК, ЛЛК, переглядати власні постанови; оглядати осіб, зазначених у пункті 1 розділу I цього Положення; запитувати документи, що характеризують обставини отримання особою, що оглядається, захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства, витяги з наказів, акт розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався за формою Нвс-5, наведеною у додатку 1 до Інструкції про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 березня 2016 року N 199, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18 квітня 2016 року за N 574/28704 (далі - Інструкція) (далі - акт Нвс-5), акт про нещасний випадок (випадок смерті), що стався із військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби за формою Нвс-1, наведеною у додатку 2 до Інструкції (далі - акт Нвс-1), акт про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем не під час виконання ним обов`язків військової служби за формою НПвс, наведеною у додатку 3 до Інструкції (далі - акт НПвс), довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва); документи з особових та пенсійних справ, медичні документи; архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених документів такі копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву Держприкордонслужби зі строком зберігання 50 років); за погодженням з Адміністрацією Держприкордонслужби залучати лікарів закладів охорони здоров`я (органів) Держприкордонслужби, представників органу Держприкордонслужби, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для визначення результатів медичного огляду; перевіряти організацію, стан та результати медичного огляду кандидатів на навчання у ВВНЗ, а також осіб, які приймаються на військову службу за контрактом до Держприкордонслужби; ініціювати направлення в заклади охорони здоров`я Держприкордонслужби на контрольний та повторний огляди військовослужбовців Держприкордонслужби та членів їх сімей, військовозобов`язаних, резервістів, працівників Держприкордонслужби; запитувати та отримувати від органів Держприкордонслужби узагальнені результати медичного огляду осіб, з числа зазначених у пункті 1 розділу I цього Положення, яким медичний огляд проведено згідно з вимогами Порядку проведення обов`язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2001 року № 559; запитувати від закладів охорони здоров`я, органів Держприкордонслужби, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП), ВВНЗ інформацію для узагальнення та оцінки результатів медичного огляду ВЛК, ЛЛК; розглядати документи ВЛК, ЛЛК, які складені за результатами проведених у разі направлення медичних оглядів військовослужбовців Держприкордонслужби в закладах охорони здоров`я інших військових формувань, та виносити власну постанову; у разі неповного проведення медичного огляду особи чи недотримання ВЛК, ЛЛК при проведенні медичного огляду вимог цього Положення скасовувати постанову та направляти свідоцтво про хворобу на доопрацювання з викладенням причин, через які постанову ВЛК, ЛЛК скасовано.
Відповідно до пункту 10 глави 2 розділу ІІ Положення №441 рішення ЦВЛК щодо організації лікувально-діагностичної роботи з метою проведення медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу I цього Положення, є обов`язковими для виконання.
Згідно з пунктами 11, 12 глави 2 розділу ІІ Положення №441 ЦВЛК перевіряє відповідність прийнятих ВЛК, ЛЛК постанов вимогам цього Положення на підставі звернень, до яких додаються оригінали медичних документів або належним чином завірені їх копії.
Рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Пунктом 2 глави 11 розділу ІІІ Положення №441 визначено, що рішення ВЛК, дії (бездіяльність) ВЛК органів Держприкордонслужби оскаржуються в ЦВЛК або судовому порядку.
За рішенням ЦВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
У разі визнання ЦВЛК звернення щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ЦВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний або контрольний огляд ВЛК. ЦВЛК розглядає звернення на постанову ВЛК та приймає рішення в строки, визначені статтею 20 Закону України «Про звернення громадян». На повторний або контрольний медичний огляд особи, зазначені в пункті 1 розділу I цього Положення, направляються для проходження медичного огляду ВЛК в інший заклад охорони здоров`я Держприкордонслужби, ніж той, у якому проводився медичний огляд ВЛК, постанова якої скасована або оскаржується.
У разі визнання ЦВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
Постанови ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК оскаржуються в строки, визначені статтею 17 Закону України «Про звернення громадян».
Постанови ВЛК інших військових формувань, які винесені стосовно військовослужбовців Держприкордонслужби, підлягають обов`язковому розгляду ЦВЛК з прийняттям власної постанови.
У випадку скасування ЦВЛК постанови ВЛК, ЦВЛК приймає власну постанову. Постанова ЦВЛК оформляється в 4 примірниках. Перший примірник зберігається у ЦВЛК протягом 5 років з подальшим здаванням у Центральний архів Держприкордонслужби. Другий примірник направляється на адресу ВЛК, постанова якої скасована, із занесенням даних у книгу протоколів засідань ВЛК, ЛЛК та зберігається протягом 5 років з подальшим здаванням у Центральний архів Держприкордонслужби. Третій та четвертий примірники направляються на адресу органу Держприкордонслужби за місцем проходження служби військовослужбовця. Третій примірник долучається до особової справи військовослужбовця, четвертий примірник видається військовослужбовцю начальником органу Держприкордонслужби чи начальником кадрового підрозділу.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про наявність у ЦВЛК повноважень щодо прийняття рішень або постанов. При цьому, виходячи з положень пункту 3 глави 1 розділу ІІ Положення №441 ЦВЛК приймають постанови, які оформлюються: свідоцтвом про хворобу (додаток 1), довідкою військово-лікарської комісії (лікарсько-льотної комісії) (додаток 2), протоколом засідання ВЛК (ЛЛК) з визначення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) (додаток 3). Крім того, на ЦВЛК покладено обов`язок прийняття власної постанови у випадку розгляду постанов ВЛК інших військових формувань, які винесені стосовно військовослужбовців Держприкордонслужби. Тобто, на законодавчому рівні закріплено вичерпний перелік випадків, за яких ЦВЛК може прийняти постанову.
В свою чергу, за приписами Положення №441 за результатами оскарження військовослужбовцем рішення ВЛК до ЦВЛК, останньому надано повноваження на
а) прийняття рішення про проведення повторного або контрольного медичного огляду або
б) у разі визнання звернення щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою - на перегляд оскаржуваної постанови ВЛК або на прийняття рішення про направлення на повторний або контрольний огляд ВЛК, або
в) у разі визнання звернення необґрунтованим - на повернення його заявнику з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».
При цьому, згідно закріплених пунктом 2 глави 11 розділу ІІІ Положення №441 вимог ЦВЛК розглядає звернення на постанову ВЛК та приймає рішення в строки, визначені статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».
Суд зауважує, що обсяг і ступінь мотивації рішення залежить від конкретних обставин, які були предметом розгляду, але у будь-якому випадку має показувати, приміром, що було проаналізовано усі подані документи і, що важливо, давати розуміння чому і чим керувався орган пенсійного фонду при прийнятті такого рішення.
Особливо-виняткової значимості обґрунтованість/вмотивованість рішення набуває тоді, коли йдеться про прийняття негативного для особи рішення з огляду на наслідки, які це потягне.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. (постанова Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №822/1878/18).
З приводу зазначеного є сталою позиція Верховного Суду, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень. І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень «суб`єктивізує» акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення (постанови Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 826/6528/18, від 10.04.2020 у справі № 819/330/18, від 10.01.2020 у справі № 2040/6763/18).
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви позивача на довідку гарнізонної військово-лікарської комісії від 02.12.2025, відповідач повідомив позивача листом від 06.01.2026 №13./1693-25, що за результатами вивчення наданих медичних документів постанова госпітальної ВЛК ЛВМКЦ ДПСУ №5377 від 02.12.2025 винесена із дотриманням вимог, визначених у п. 7-9 глави 4 Розділу III Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України, у відповідності до Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби, із зазначенням причинного зв`язку захворювань. ЦВЛК ДПСУ встановлено, що етiопатогенетично варикозна хвороба вен нижніх кінцівок діагностована у ОСОБА_1 до призову на вiйськову службу (з 16.09.2024), з приводу чого у 2019 роцi він перенiс видалення варикозних вен лівої нижньої кінцівки. Враховуючи вище викладене, ЦВЛК ДПСУ не вбачає підстав перегляду постанови ВЛК ЛВМКЦ ДПСУ №5377 від 02.12.2025 щодо солдата ОСОБА_3 в частинi причинного зв`язку наявних захворювань. Водночас, суд зазначає, що зазначена відповідь не є рішенням ЦВЛК, прийнятим за результатами розгляду заяви позивача про оскарження довідку гарнізонної військово-лікарської комісії від 02.12.2025 №5377.
Лист ЦВЛК від 06.01.2026 №13./1693-25 не містить висновків щодо визнання звернення позивача обґрунтованим чи необґрунтованим та, у випадку визнання його необґрунтованим - відсутні висновки щодо наявності підстав для повернення такого звернення з відповідними роз`ясненнями.
В свою чергу, відсутність належним чином оформленого рішення ЦВЛК чи повернення заявнику звернення з відповідними роз`ясненнями, у разі визнання його необґрунтованим, відсутність належного обґрунтування та мотивування викладених відповідачем висновків, на переконання суду, свідчить про те, що відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити у спосіб, встановлений Положенням №441.
Таким чином, при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що відповідач за результатами розгляду скарги позивача про перегляд постанови ВЛК року надав останньому відповідь листом, зміст якого не містить посилань на те, що звернення позивача визнано необґрунтованим та повернуто заявнику з відповідними роз`ясненнями.
Отже, у спірному випадку має місце саме протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що полягає у не прийнятті жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити у спосіб, встановлений Положенням №441, що має наслідком наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності ЦВЛК щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви позивача на постанову гарнізонної військово-лікарської комісії від 02.12.2025 №5377 у спосіб, встановлений Положенням №441.
Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини справи, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача та прийняти відповідне рішення, з у рахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду, що не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача з огляду на таке.
Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо з огляду на встановлені обставини відсутності доказів порушення позивачем правил військового обліку. У даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
При цьому суд зазначає, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та встановлення причинного зв`язку такого діагнозу із захистом Батьківщини за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Таким чином, надання оцінки захворювань позивача на предмет встановлення причинного зв`язку із захистом Батьківщини, виходить за межі судового розгляду.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 по справі № 810/5009/18.
Також, згідно постанови Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №802/468/17-а встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв з військовою службою є компетенцією військово-лікарської комісії, втручання у ці повноваження судом недопустимо.
Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, а також положень Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді по суті спору в адміністративних справах, у яких оспорюються рішення лікарських комісій, суд не може здійснювати власну оцінку підстав прийняття певного рішення, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому така оцінка виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі №160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Отже, суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку діагнозу позивача на предмет причинного зв`язку пов`язаності із захистом Батьківщини, оскільки це не входить до повноважень суду, а означені питання є дискреційними повноваженнями військово- лікарської комісії.
Таким чином, позов слід задовольнити частково.
Згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.
Враховуючи наведене, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, та визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.12.2025 про перегляд довідки гарнізонної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.12.2025 №5377 в частині причинного зв`язку захворювання та формулювання причинного зв`язку; зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Державної прикордонної служби України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.12.2025 на довідку гарнізонної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.12.2025 №5377 стосовно встановлення причинного зв`язку діагностованих у ОСОБА_1 захворювань та прийняти рішення щодо заяви з урахуванням висновків суду.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.12.2025 про перегляд довідки гарнізонної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.12.2025 №5377 в частині причинного зв`язку захворювання та формулювання причинного зв`язку.
Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Державної прикордонної служби України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.12.2025 на довідку гарнізонної військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.12.2025 №5377 стосовно встановлення причинного зв`язку діагностованих у ОСОБА_1 захворювань та прийняти рішення щодо заяви з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 12 травня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 )
Відповідач: Центральна військово-лікарська комісія Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26,м. Київ,01001, код ЄДРПОУ 45890441)
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Суддя       В.В. Щербаков