Справа № 474/87/26
Провадження № 2/474/267/26

РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)

18.06.26 с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Сокола Ф.Г.
за участю секретаря судового засідання Лисейко Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

09.02.2026р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідачка), в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 100821480 в розмірі 28 556 грн. 73 коп., з яких: 10 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 233 грн. 49 коп. - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом; 1 723 грн. 24 коп. - сума заборгованості по комісії за надання кредиту; 5 600 грн. 00 коп. - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 5000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.03.2025р. між ТОВ “Мілоан” та відповідачкою було укладено в електронній формі кредитний договір № 100821480, відповідно до умов якого позичальнику були надані кредитні кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки наданих відповідачем.
28.07.2025р. між ТОВ “Мілоан” та ТОВ “ФК “ЄАПБ” було укладено договір факторингу № 28072025 відповідно до умов якого ТОВ “Мілоан” передало ТОВ “ФК “ЄАПБ” за плату належні йому права вимоги, а ТОВ “ФК “ЄАПБ” прийняло належні ТОВ “Мілоан” права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників №3 від 28.07.2025р. до Договору факторингу № 28072025 позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 28 556 грн. 73 коп., з яких: 10 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 233 грн. 49 коп. - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом; 1 723 грн. 24 коп. - сума заборгованості по комісії за надання кредиту; 5 600 грн. 00 коп. - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 5 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня), яка станом на день пред`явлення позову не погашена.
Таким чином, ТОВ “ФК “ЄАПБ” вказувало, що наділене правом вимоги до відповідачки за договором № 100821480, а тому просив позов задовольнити.
Представниця позивача Кудіна А.В. в судові засідання 07.04.2026р. та 18.06.2026р. не з`явилася, хоча належним чином у порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у прохальній частині позовної заяви представниця позивача просила розглядати позовну заяву за її відсутності та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Відповідачка в судові засідання 07.04.2026р. та 18.06.2026р. не з`явилася, хоча належним чином у порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, шляхом направлення рекомендованим поштовим відправленням судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, а також не подала до суду відзив на позовну заяву, заяви про розгляд справи у її відсутність чи відкладення розгляду справи. 
З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами.
18.06.2026р. судом у порядку, визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
28.03.2025р. в особистому кабінеті на сайті ТОВ “Мілоан” https://miloan.ua/ відповідачка створила Анкету-заяву на кредит № 100821480, в якій виявила бажання на отримання кредиту у сумі 10 000 грн. 00 коп. на строк 15 днів, з кінцевою датою повернення кредиту - 12.04.2025р. У ній же зазначено суму до повернення 44 017 грн. 45 коп. та складові сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту 17 400 грн. 00 коп. (20% від суми кредиту, одноразово) та проценти за користування кредитом 16 617 грн. 45 коп. які нараховуються за ставкою None від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. А також міститься перелік дій щодо процесу оформлення та розгляду заяви, а саме за 28.03.2025р. у погодинному розрізі: 28.03.2025р. о 01:10:37 - заповнення заяви; вказаної дати о 01:12:09 - автоматична перевірка; вказаної дати о 01:12:32 - заповнення заяви; вказаної дати о 01:16:39 - автоматична перевірка; вказаної дати о 01:16:47 - додавання картки; вказаної дати о 01:22:17 - автоматична перевірка; вказаної дати о 01:22:25 - перевірка у БКІ; вказаної дати о 01:22:49 - скоринг; вказаної дати о 01:22:50 - перевірка у БКІ; вказаної дати о 01:23:02 - скоринг; вказаної дати о 01:23:05 - підписання паспорту кредиту; вказаної дати о 01:25:06 - підписання договору та о 11:26:28 - оброблено.
Рішенням товариства від 28.03.2025р. - заявка погоджена, про що наявні відмітки у заявці. Погоджені умови кредитування по заявці № 100821480: заявлена сума - 10 000 грн., замовлений строк - 15 днів, погоджена сума - 10 000 грн., погоджений строк - 15 днів, комісія за надання 20% одноразово, ставка процентів None % за кожен день строку користування.
28.03.2025р. між ТОВ “Мілоан” та відповідачем укладено Договір про споживчий кредит № 100821480 (далі - договір № 100821480), відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3 Договору надати позичальнику гротові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів, на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000 грн. Кредит надається строком на 345 днів з 28.03.2025р. Остаточний термін повернення кредиту, сплати комісій та процентів за користування ним - 08.03.2026р. Загальні витрати за кредитом 34 017 грн. 45 коп. Денна процентна ставка 0,99%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 6713,21% річних та орієнтовна загальна вартість кредиту - 44 017 грн. 45 коп. (п.п. 1.1-1.5 договору № 100821480).
Комісія за надання кредиту - 2 000 грн. (20% від суми кредиту, одноразово в момент видачі кредиту) (п. 1.5.1 договору № 100821480).
Комісія за обслуговування кредиту - 15 400 грн. 00 коп., що нараховується за ставкою 7% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період, що встановлені графіком платежів. Комісія за обслуговування кредиту - винагорода за обслуговування кредиту протягом усього строку, що включає цілодобове надання позичальнику актуальної облікової інформації, шляхом розміщення її в особистому кабінеті позичальника, зокрема про розмір нарахованої та сплаченої заборгованості, її складові, розрахунок поточного платежу, розрахунок суми до повного погашення, графік платежів, оновлення інформації про зміни, надсилання текстових повідомлень про нагадування про дати платежів, консультування, тощо (розділ “Терміни та визначення”, а також п.п. 1.5.2 та 2.2.2 договору 100821480). 
Відповідно до п.п. 1.5.3-1.6, 2.2.2-2.2.3 договору № 100821480 проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду визначеного Графіком платежів нараховуються за ставкою 220,00% річних на фактичну заборгованість за кредитом, та протягом решти строку кредитування - за стандартною процентною ставкою 220,00% річних від фактичного залишку заборгованості за кредитом починаючи з 2 розрахункового періоду. За ввесь строк кредитування сума цих процентів - 16 617 грн. 45 коп. Нарахування процентів здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату остаточного погашення заборгованості, на залишок фактичної заборгованості, за кожен день користування. База для нарахування процентів - фактична кількість днів у місяці, 365 днів у році. Проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п. 1.5.4 договору яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків застосування акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, що погоджено у п. 1.5.3 договору.
У пункті 2.1 договору № 100821480 передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № НОМЕР_1 .
Право відступлення вимоги за цим кредитним договором передбачено у п.п. 3.2.6 розд. 3 договору № 100821480.
Згідно п. 4.1 розд. 4 договору № 100821480 погоджено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту, процентів та інших платежів позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 1 000 грн. за кожний випадок порушення, якщо воно триває більше 2 днів.
У разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту кредитодавець починаючи з наступного дня за датою спливу строку сплати чергового платежу згідно Графіку, має право нарахувати проценти за ставкою 1825% річних в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України (п. 4.2 розд. 4 договору № 100821480).
Відповідно до п.п. 6.1 та 6.2 розд. 6 договору №100821480, кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства чи мобільний додаток. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту).
Згідно п. 7.1 розд. 7 договору № 100821480 - договір з додатками №1, №2, № 3 та Правилами, набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту.
У додатку № 1 до договору № 100821480 “Графіку платежів” визначені дати видачі кредиту/платежу починаючи з 28.03.2025р. до 08.03.2026р., кількість днів у розрахунковому періоді - 345, розмір платежу та його складові, реальна річна процентна ставка - 6 713,21% та загальна вартість кредиту - 44 017 грн. 45 коп. (10 000 грн. - тіло кредиту, 2 000 грн. - комісія за надання кредиту та 15 400 грн. - комісія за обслуговування кредитної заборгованості (700 грн. щомісячно) та сукупна сума процентів за ввесь строк кредитування 16 617 грн 45 коп.).
Додатком № 2 до договору № 100821480 є Заява на отримання кредиту № 100821480 від 28.03.2025р., та додатками до договору також є Паспорт споживчого кредиту договору № 100821480 та Графік платежів, які містить умови кредитування аналогічні умовам договору про споживчий кредит № 100821480.
Відповідно до копії платіжного доручення № 102012718 від 28.03.2025р. ТОВ “Мілоан” перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 кошти в сумі 10 000 грн. з визначенням призначення платежу: кошти згідно договору № 100821480.
У розрахунку заборгованості виготовленому ТОВ “Мілоан” за кредитним договором № 100821480 за період з 28.03.2025р. до 28.07.2025р. вбачається, що заборгованість за договором на кінець періоду: 10 000 грн. 00 коп. - тіло кредиту; 12 600 грн. 00 коп. - комісія за обслуговування кредиту (нарахована з 13.04.2025р. до 27.07.2025р., щомісячно 700 грн., всього 8 нарахувань за вказаний період на суму загальну 5 600 грн); 4 000 грн. 00 коп. - заборгованість за неустойкою (штраф), нарахована у період з 15.04.2025р. до 30.05.2025р. У період кредитування було сплачено проценти у сумі 723 грн. 24 коп. та частину комісії за надання кредиту у сумі 276 грн 76 коп. 
28.07.2025р. між ТОВ “Мілоан” (клієнт) та “ФК “ЄАПБ” (фактор) укладено договір факторингу № 28072025, згідно якого клієнт зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт - відступити фактору права грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників. Перелік боржників та підстави виникнення права грошової вимоги до боржників відображаються у відповідному реєстрі боржників (додаток № 1 до договору). Право вимоги до фактора переходить в момент підписання сторонами Акту приймання-передавання реєстру боржників, згідно додатку № 2.
28.07.2025р. між сторонами договору факторингу № 28072025 підписано Акт прийому-передачі реєстру боржників та 31.07.2025р. проведено фінансування згідно договору факторингу № 28072025, про що надано платіжну інструкцію № 745.
29.07.2025р. сторонами договору факторингу № 28072025 підписано додаткову угоду № 1, якою Реєстр боржників № 3 від 28.07.2025р., а також Акт прийому-передачі Реєстру боржників викладено у новій редакції, та внесено зміни в частині загальної суми права вимоги.
Відповідно до реєстру боржників від 29.07.2025р. до договору факторингу № 28072025 у новій редакції згідно Додаткової угоди № 1 - у ньому під порядковим номером 3031 значиться боржник ОСОБА_1 , договір № 100821480, сума боргу за основним зобов`язанням 10 000 грн. 00 коп., сума простроченої заборгованості по кредиту 1 400 грн. 00 коп., сума заборгованості по процентам за користування кредитом 6 233 грн. 49 коп. та простроченої заборгованості по процентам - 6 129 грн. 81 коп., сума боргу за комісією за обслуговування кредиту - 5 600 грн. 00 коп. та сума боргу за комісією за обслуговування кредиту прострочена 4 900 грн., сума заборгованості за комісією за надання кредиту 1 723 грн 24 коп., сума заборгованості за неустойкою/процентами за порушення грошового зобов`язання 5 000 грн. 00 коп.
Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідачки порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. 
Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України “Про електронну комерцію” № 675-VIII від 03.09.2015р. (далі - Закон № 675-VIII).
У п.п. 5, 6, 7, 12 ст. 3 Закону № 675-VIII зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі “логін-пароль”, або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону № 675-VIII в редакції на час виникнення спірних правовідносин,- визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.
Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що “принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс”.
Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - на відповідача.
Зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставин, враховуючи те, що договір № 100821480 укладений між його сторонами, встановлював обов`язок відповідачки повернути позику та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, в тому числі і щодо сплати комісії за надання (видачу) кредиту та процентів за ставками та в порядку визначеному у цих договорах, доведеність обставин видачі кредитних коштів відповідачці, обставини невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту, доведеність переходу прав вимоги за вказаними кредитними договорами до позивача, суд приходить до наступного висновку.
У розрахунку заборгованості виготовленому ТОВ “Мілоан” за кредитним договором № 100821480 за період з 28.03.2025р. до 28.07.2025р. вбачається, що заборгованість за договором на кінець періоду: 10 000 грн. 00 коп. - тіло кредиту; 12 600 грн. 00 коп. - комісія за обслуговування кредиту (нарахована з 13.04.2025р. до 27.07.2025р., щомісячно 700 грн., всього 8 нарахувань за вказаний період на суму загальну 5 600 грн); 4 000 грн. 00 коп. - заборгованість за неустойкою (штраф), нарахована у період з 15.04.2025р. до 30.05.2025р. У період кредитування було сплачено проценти у сумі 723 грн. 24 коп. та частину комісії за надання кредиту у сумі 276 грн 76 коп. 
Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту та за обслуговування кредиту, то слід зазначити наступне.
10.06.2017р. набув чинності Закон України “Про споживче кредитування” № 1734-VІІІ (далі - Закон № 1734-VІІІ), у зв`язку із чим у Законі України “Про захист прав споживачів” (далі - Закон № 1023-ХІІ) текст ст. 11 викладено в такій редакції: “Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України “Про споживче кредитування”.
Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону № 1023-ХІІ з набуття чинності Закону № 1734-VІІІ залишилися незмінними.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 1734-VІІІ загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону № 1734-VІІІ до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон № 1734-VІІІ передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону № 1734-VІІІ Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017р. № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 “Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту”.
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону № 1734-VІІІ та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон № 1734-VІІІ розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 1734-VІІІ після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону № 1734-VІІІ умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом № 1734-VІІІ щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону № 1734-VІІІ.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України “Про споживче кредитування”. Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону № 1734-VІІІ.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09.12.2019р. у справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862 сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Кредитний договір № 100821480 з ТОВ “Мілоан” був підписаний сторонами, ними не оскаржувався, а отже є обов`язковим до виконання.
Договором № 100821480 з ТОВ “Мілоан” визначено, що комісія за обслуговування кредиту - винагорода за обслуговування кредиту протягом усього строку, що включає цілодобове надання позичальнику актуальної облікової інформації, шляхом розміщення її в особистому кабінеті позичальника, зокрема про розмір нарахованої та сплаченої заборгованості, її складові, розрахунок поточного платежу, розрахунок суми до повного погашення, графік платежів, оновлення інформації про зміни, надсилання текстових повідомлень про нагадування про дати платежів, консультування, тощо. 
Її загальна сума визначена у договорі як 15 400 грн. 00 коп. (700 грн. щомісячно), а також що ця комісія нараховується за ставкою 7% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період, згідно Графіку (розділ “Терміни та визначення”, а також п.п. 1.5.2 та 2.2.2 договору № 100821480).
Суд вважає, що вимоги щодо стягнення комісії за обслуговування кредиту за кредитним договором № 100821480 з ТОВ “Мілоан” у розмірі 5 600 грн. не підлягає задоволенню, оскільки це буде суперечити Закону України “Про споживче кредитування”. Зокрема, з матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги товариства, що пов`язані з обслуговуванням кредиту. Крім того, товариство, заявляючи вимоги про стягнення комісії, не зазначило переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що реально були надані відповідачу та за які ним встановлена комісія за обслуговування кредиту, як і докази надання таких послуг, в тому числі більше одного разу на місяць.
Щодо стягнення заборгованості за договором № 100821480 за неустойкою (штраф/пеня) у розмірі 5 000 грн. 00 коп., то вони не підлягають задоволенню, з огляду на приписи підпункту 18 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” ЦК України, згідно яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За такого суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 100821480 у розмірі 5 600 грн. 00 коп. - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, та 5 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за неустойкою - задоволенню не підлягають.
А тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 10 000 грн. 00 коп. - тіла кредиту, 6 233 грн. 49 коп. - процентів та 1 723 грн 24 коп. - комісії за надання кредиту.
На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 662 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 674 грн. 12 коп. (62,88%).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279-283 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” заборгованість за договором про споживчий кредит № 100821480 від 28.03.2025р., станом на 29.07.2025р., в сумі 17 956 (сімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 73 коп., з яких: 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 6 233 (шість тисяч двісті тридцять три) грн. 49 коп. - сума заборгованості по процентам за користування кредитом; 1 723 (одна тисяча сімсот двадцять три гривні) грн. 24 коп. - комісія за надання кредиту.
Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” заборгованості за договором про споживчий кредит № 100821480 від 28.03.2025р., станом на 29.07.2025р., в сумі 10 600 (десять тисяч шістсот) грн. 00 коп., з них: 5 600 (п`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп. - заборгованість за комісією з обслуговування кредиту; 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. - заборгованість за неустойкою (штраф/пеня).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” судовий збір в сумі 1 674 (одна тисяча шістсот сімдесят чотири) грн. 12 коп. 
Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 988 (дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 28 коп. покладаються на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів”.
Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” (код ЄДРПОУ 35625014, адреса: 07400, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, 2).
Відповідачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складений та підписаний “26” червня 2026 року.

Суддя Ф.Г. Сокол