Справа № 473/6704/25
Номер провадження1-кп/473/10/2026

ВИРОК
іменем України

"05" червня 2026 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження 12024152190000638 від 14.06.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Первомайське, Озерського району, Калінінградської області, РФ, громадянина України, українця, не одруженого, маючого середню спеціальну освіту, раніше не судимого, пенсіонера, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , - 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України.

Учасники кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_4 ,
захисник: — адвокат ОСОБА_5 ,
обвинувачений: ОСОБА_3 ,
потерпілий: — ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом не доведеним.

Органом досудового розслідування відповідно до обвинувального акту, підтриманого прокурором у суді, встановлено, що 04 жовтня 1994 року ОСОБА_3 у встановленому законодавством порядку набув права керування транспортними засобами категорії «В та С». Тому, ОСОБА_3 будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку набула права керування транспортними засобами, під час керування транспортним засобом, повинен дотримуватися та виконувати вимоги Закону України «Про дорожній рух», а також пункти «Правил дорожнього руху України» (далі - ПДР України), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Так, 14.06.2024 близько 07 години 25 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи належним йому технічно справним та працездатним автомобілем марки «ВАЗ-2101» з державним номерним знаком НОМЕР_1 з порушенням вимог п.2.1 «ґ» ПДР України, а саме не маючи чинного страхового полісу на транспортний засіб, у денний час, світлу пору доби, без опадів, при природньому освітленні, рухався по проїзній частині вул. Чубчика, м. Вознесенськ, Миколаївської області, яка призначена для руху транспортних засобів в обох напрямках, має по одній смузі для руху у кожному напрямку, дорожня розмітка на якій відсутня, яка мала сухе, чисте, без вибоїн та пошкоджень асфальтове покриття та являла собою горизонтальну, пряму в плані ділянку у напрямку нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вул. Чубчика та вул. Київська, яка є головною по відношенню до вул. Чубчика.
В цей же час, водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи мотоциклом марки «Mustang Fosti» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , рухався у лівій смузі по вул. Київська, м. Вознесенськ, Миколаївської області, яка призначена для руху транспортних засобів в обох напрямках, має по дві смуги для руху у кожному напрямку, дорожня розмітка на якій наявна, а саме 1.3 ПДР України, яка мала сухе, чисте, без вибоїн та пошкоджень асфальтове покриття та являла собою горизонтальну, пряму в плані ділянку у напрямку вул. Одеська. 
Далі водій ОСОБА_3 , при наближенні до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вул. Чубчика та вул. Київська, здійснив зупинку та у подальшому, маючи намір відновити рух та виконати маневр «лівого повороту» з другорядної вул. Чубчика на головну вул. Київська, ОСОБА_3 , проявивши кримінально протиправну недбалість, усвідомлюючи, що повинен беззастережно виконувати вимоги ПДР України та маючи можливість їх виконувати, недбало ставлячись до можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, проігнорувавши вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР України «Дати дорогу», який розташовувався з права на узбіччі за напрямком його розташування, грубо порушив вимоги п.п.2.3 «б», 10.1, 16.11 ПДР України, а саме проявив неуважність, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою, перебуваючи на другорядній дорозі, перед початком руху з подальшим наміром виконання маневру «лівого повороту» з другорядної вул. Чубчика на головну вул. Київська, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надавши переваги у русі водію ОСОБА_6 , який керуючи мотоциклом марки «Mustang Fosti» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , рухався у лівій смузі по головній вул. Київська, м. Вознесенськ, Миколаївської області у напрямку вул. Одеська тобто який рухався з ліва на право відносно розташування автомобіля, почав виконання маневру «лівого повороту» з другорядної вул. Чубчика на головну вул. Київська у результаті чого у межах вищевказаного перехрестя нерівнозначних доріг, відбулося зіткнення передньою частиною, а саме правою і лівою частинами переднього бампера, решіткою облицювання радіатора, передньою центральною передньою лівою частинами капоту автомобіля марки «ВАЗ-2101» з державним номерним знаком НОМЕР_1 з правою передньою частиною, а саме правою бічною частиною переднього колеса, правим покажчиком повороту, правою частиною розсіювана світла фар, правою частиною облицювання фари освітлення і правою частиною захисної дуги мотоцикла марки «Mustang Fosti» з державним номерним знаком НОМЕР_2 . 
Внаслідок виниклої дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) водій мотоциклу марки «Mustang Fosti» з державним номерним знаком НОМЕР_2 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у виді: масивного садна правої гомілки, закритого перелому 5-ї плюснової кістки правої стопи, забитої рани 1-го пальця правої стопи, які в комплексі як тілесні ушкодження, відповідно до п.п.2.2.1 «а, в», 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995р., відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Дана дорожньо-транспортна пригода настала внаслідок порушення ОСОБА_3 вимог п.п.2.3 «б», 10.1, 16.11 ПДР України Правил дорожнього руху України, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з виниклою дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 по суті пред`явленого йому обвинувачення вказав, що суть обвинувачення йому зрозуміло, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України він визнає частково, вважає також винним і потерпілого, та пояснив, що 14.06.2024 року року приблизно о 07:25 год, керував автомобілем марки «ВАЗ-2101» по вул. Чубчика в м. Вознесенську, та здійснював маневр повороту ліворуч на вул. Київська попередньо впевнившись у безпечності здійснення ним цього маневру. Завершуючи маневр повороту ліворуч, почув удар та зрозумів, що сталася дорожня транспортна пригода за участю водія мотоцикла. Зазначив, що на момент дорожньо-транспортної пригоди дорожній знак 2.1 ПДР України «Дати дорогу» не був встановлений на перехресті, а водій мотоцикла рухався з перевищенням швидкості.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст.17,22,23 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини поза розумним сумнівом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи відповідно до вимог ст.321 КПК України здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямувавши судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними суду доказів, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, провівши судовий розгляд у відповідності до вимог ст. 337 КПК України лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд прийшов до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, зважаючи на наступне.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, стороною обвинувачення надано, а судом досліджено наступні докази:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.06.2024 року з додатками - схемою, фото таблицею, згідно яких встановлено, що огляд проводився за наступних погодних умов: похмуро, без опадів, світла пора доби, в м. Вознесенськ, вул. Київська, біля «Укрпошти», нерегульоване перехрестя, горизонтальна ділянка, пряма в плані, дорожнє покриття загальною шириною 10,6 м. м. Проведено огляд двох транспортних засобів: автомобіля ГАЗ 53 Б, д.н.з НОМЕР_1 ; мотоцикл Mustang “Fosti” д.н.з. НОМЕР_3 . Локалізація пошкодження транспортних засобів: ГАЗ 53 Б д.н.з НОМЕР_1 : пошкоджено передня частина, нижня частина; пошкодження мотоцикл Mustang “Fosti” д.н.з. НОМЕР_3 : пошкоджено бак з правого боку. На схемі під №1 позначено ГАЗ 53 Б, д.н.з НОМЕР_1 , під № 2 позначено фрагмент пластику, під № 3 позначено розлив мастила, під № 4 позначено мото Mustang “Fosti” д.н.з. НОМЕР_3 , під № 5 позначено електропору № 3. При цьому суд звертає увагу на те, що в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.06.2024 року в графі «Місце події знаходиться в зоні дії дорожніх знаків, встановлених в напрямку проведення огляду» стоять прочерки, на схемі до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.06.2024 року відсутні позначення будь-яких дорожніх знаків. На зображеннях № 7,11 фототаблиці  дорожній знак 2.1 ПДР України «Дати дорогу» також відсутній /а.к.п. 65-84/;

- протокол проведення слідчого експерименту від 11 липня 2024 року з додатками - схемою, фото таблицею, за участю свідка ОСОБА_3 ,, відповідно до якого свідок ОСОБА_3 розташував на проїзній частині вул. Чубчика статистичний автомобіль з таким інтервалом до правого краю проїзної частини під час руху до моменту зіткнення, а саме від переднього правого колеса до правого краю проїзної частини складає 2,3 м., та відстань заднього правого колеса до правого краю проїзної частини складає 2,3 м. Напрямок руху в бік вул. Київська з виконанням повороту ліворуч. Далі свідок ОСОБА_3 розташував статистичний мотоцикл з інтервалом до правого краю проїзної частини під час руху до моменту зіткнення, а саме від переднього колеса до правого краю проїзної частини складає 4,8 м., та відстань заднього правого колеса до правого краю проїзної частини складає 4,8 м. Напрямок руху в бік вулиці Челюскінців без маневрів. При цьому швидкість руху автомобіля складала 10 км/год, а швидкість руху мотоцикла складала 70 км/год. Свідок ОСОБА_3 зазначив, що автомобіль виїжджав з вул. Чубчика на вул. Київська з виконанням маневру повороту ліворуч по дузі, відстань якої складає 10,7 м., а час подолання 7,25 с. Далі свідок ОСОБА_3 розташував статистичний автомобіль разом із статистичним мотоциклом в момент зіткнення, а саме статистичний автомобіль на проїзній частина вул. Київська з інтервалом дистанції від переднього правого колеса до правого краю проїзної частини 5,6 м., та від заднього правого колеса відстань 3.1 м.; статистичний мотоцикл з інтервалом дистанції від переднього колеса до правого краю проїзної частини 5,6 м., та від заднього 5,1 м. При цьому на схемі до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.06.2024 року відсутні позначення будь-яких дорожніх знаків. На фототаблиці на зображенні дорожній знак 2.1 ПДР України «Дати дорогу» також відсутній /а.к.п. 93-102/;

- протокол проведення слідчого експерименту від 11 липня 2024 року з додатками - схемою, фото таблицею, за участю свідка ОСОБА_6 ,, відповідно до якого свідок ОСОБА_6 розташував на проїзній частині вул. Київська статистичний автомобіль з таким інтервалом до правого краю проїзної частини під час руху до моменту зіткнення, а саме від переднього лівого колеса до правого краю проїзної частини складає 3,1 м., та відстань заднього правого колеса до правого краю проїзної частини складає 1 м. Авто було розташоване на вул. Київська, так як свідок не помітив момент виїзду з вулиці Чубчика. Далі свідок ОСОБА_6 розташував статистичний мотоцикл на проїзній частині вул. Київська з інтервалом дистанції від переднього колеса до правого краю проїзної частини 4,6 м., та відстань від заднього колеса до правого краю проїзної частини складає 4,5 м. Напрямок руху в бік вул. Челюскінців без маневрів. Далі свідок ОСОБА_6 пояснив, що швидкість руху автомобіля складала 10 км/год, а швидкість руху мотоцикла складала 40 км/год. Як раніше було вказано, автомобіль виїжджав з вул. Чубчика на вул. Київська з виконанням повороту ліворуч по дузі відстань якого складає 2,5 м., свідок не міг вказати з якою швидкістю авто рухалось по даній дузі. Далі свідок ОСОБА_6 розташував статистичні автомобілі та мотоцикл з таким інтервалом до краю проїзної частини в момент зіткнення: від переднього правого колеса автомобіля дот правого краю проїзної частини відстань складає 5,2 м. Та від правого заднього колеса відстань складає 3,2 м.; від переднього колеса до правого краю проїзної частини 5,1 м., та від заднього 5,3 м. При цьому суд звертає увагу на те, що на схемі до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.06.2024 року відсутні позначення будь-яких дорожніх знаків. На фототаблиці дорожній знак 2.1 ПДР України «Дати дорогу» також відсутній /а.к.п. 93-102/;

- висновок експерта від 11.10.2024 року №СЕ-19/115-24/13574-ІТ за результатами судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», з довідкою про її вартість, згідно якого:
1. На момент ДТП робоча гальмівна система, рульове керування, ходова частина мотоцикла «Mustang Fosti» н.з. НОМЕР_3 , знаходились в працездатному стані. Несправностей та невідповідностей щодо технічного стану транспортного засобу вимогам ПДР України та ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» в даних досліджуваних системах та механізмах не виявлено.
2. Так як під час експертного огляду несправностей мотоцикла «Mustang Fosti» н.з. НОМЕР_3 , які могли би виникнути до ДТП, в досліджуваних системах та механізмах не виявлено, то питання «...які саме та коли вони виникли - до чи після ДТП?» з технічної точки зору втрачає сенс.
3. Так як під час експертного огляду несправностей мотоцикла «Mustang Fosti» н.з. НОМЕР_3 , які могли би виникнути до ДТП, в досліджуваних системах та механізмах не виявлено, то питання «...чи знаходяться вони в причинному зв`язку з ДТП?» з технічної точки зору втрачає сенс.
4. Так як під час експертного огляду несправностей мотоцикла «Mustang Fosti» н.з. НОМЕР_3 , які могли би виникнути до ДТП, в досліджуваних системах та механізмах не виявлено, то питання «.. .чи міг водій заздалегідь їх виявити та які вимоги ПДР України порушені водієм?» з технічної точки зору втрачає сенс /а.к.п. 116-120/.

- висновок експерта від 26.03.2025 року №СЕ-19/115-25/3136-ІТ за результатами судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», з довідкою про її вартість, згідно якого:
1. На момент ДТП робоча гальмова система, рульове керування, ходова частина автомобіля «ВАЗ-2101», н.з. НОМЕР_1 знаходились у працездатному стані та не мали несправностей і невідповідностей вимогам ПДР України та ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».
2. Так як під час експертного огляду автомобіля «ВАЗ-2101», н.з. НОМЕР_1 , несправностей та невідповідностей вимогам ПДР України які могли би виникнути до ДТП в досліджуваних системах та механізмах не виявлено, то питання «...які саме та коли вони виникли - до чи після ДТП?» з технічної точки зору втрачає сенс.
3. Так як під час експертного огляду автомобіля «ВАЗ-2101», н.з. НОМЕР_1 , несправностей та невідповідностей вимогам ПДР України які могли би виникнути до ДТП в досліджуваних системах та механізмах не виявлено, то питання «...чи знаходяться вони в причинному зв`язку з ДТП?» з технічної точки зору втрачає сенс.
4. Так як під час експертного огляду автомобіля «ВАЗ-2101», н.з. НОМЕР_1 , несправностей та невідповідностей вимогам ПДР України які могли би виникнути до ДТП в досліджуваних системах та механізмах не виявлено, то питання «...чи міг водій заздалегідь їх виявити та які вимоги ПДР України порушені водієм?» з технічної точки зору втрачає
сенс /а.к.п. 124-130/;

- висновок експерта від 25.03.2025 № СЕ-19/115-25/3135-ІТ за результатами інженерно - транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно - трасологічні дослідження», з довідкою про її вартість, згідно якого:
1. У момент первинного контакту автомобіль ВАЗ-2101 н.з. НОМЕР_1 розташовувався передньою частиною до правої передньої частини мотоцикла Musstang Fosti н.з. НОМЕР_3 (докладніше зазначено у дослідницькій частині).
2. Дати відповідь на питання під яким кутом знаходились повздовжні осі автомобіля ВАЗ-2101 н.з. НОМЕР_1 і мотоцикла Musstang Fosti н.з. НОМЕР_3 у момент первинного контактування з причин зазначених у дослідницькій частині не виявилося можливим.
3. З причин зазначених у дослідницькій частині встановити де відносно меж проїзної частини відбулося зіткнення між автомобілем ВАЗ-2101 н.з. НОМЕР_1 і мотоциклом Musstang Fosti н.з. НОМЕР_3 та як розташовувалися транспортні засоби .у Цей момент відносно меж проїзної частину не виявилося можливим /а.к.п. 133-142/;

- висновок судово-медичного експерта № 200 від 23.07.2024 року, згідно якого у гр.. ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді сліду масивного садна правої гомілки, закритого перелому 5-ї плюснової кістки правої стопи, забитої рани 1-го пальця правої стопи(за даними наданої медичної документації), які виникли від травматичної дії тупого предмету (предметів), особливості контактної поверхні якого (яких) в морфології ушкоджень не відобразилися, могли утворитися від удару тупими конструкціями кузова автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди з зоною первинного удару в область правої гомілки та стопи, можливо в строк, за умов та обставин, вказаних в постанові. Ушкодження у ОСОБА_6 утворилися одномоментно, або в короткий проміжок часу, складають нерозривний комплекс єдиної травми правої нижньої кінцівки, тому оцінюються в комплексі, викликали тривалий розлад здоров`я, строком більше 21-го дня (для загоєння та зростання кісткової тканини необхідний термін, що, як правило перевищує три тижні) і за цим критерієм кваліфікуються як тілесні ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, відповідно п.п. 2.2.1.а),в), 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995р /а.к.п. 145-146/;

- лист-відповідь від 20.11.2024 № 466/05.01-02 Управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва Вознесенської міської ради згідно якого, вулиця Київська знаходиться в межах дороги загального користування державного значення Н-24 (Благовіщенське - Миколаїв) та відноситься до доріг обласного значення. В свою чергу вул. Чубчика відноситься до комунальних доріг Територіальної громади м. Вознесенська. Відповідно вул. Київська має суттєвий пріоритет над всіма комунальними дорогами з якими перетинається. Вздовж вулиці Чубчика знаходиться стоянка для автомобілів по обидві сторони дороги та відповідно до Правил дорожнього руху України пункту 10 «Початок руху та зміна його напрямку» підпункту 10.2 - виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги — велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає /а.к.п. 160/;

- запит слідчого СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 , Управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва Вознесенської міської ради, де запитується наступне: - Які дорожні знаки, були наявні на перехресті вул. Київська та вул. Чубчика на момент 14.06.2024 року (за усіма напрямками руху) відповідно до Розділу 33 ГІДР України ? Чи проводилася заміна або встановлення нових дорожніх знаків на перехресті вул. Київська та вул. Чубчика після 14.06.2024 року ? - Хто є відповідальним (або був відповідальним) за наявність та зміну дорожніх знаків на перехресті вул. Київська та вул. Чубчика /а.к.п.185/;

- лист-відповідь від 01.09.2025 № 431/05.01-02 Управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва Вознесенської міської ради де зазначено що у січні 2025 року на перехресті вул. Чубчика та вул. Київської було повторно встановлено дорожній знак 2.1 "Дати дорогу" разом з опорою /а.к.п. 186/;

- протокол (додаткового) огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18 лютого 2025 року, згідно якого місцем огляду є нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг вул. Київська та вул. Чубика. Вул. Київська являється головною по відношенню до вул. Чубика яка є другорядною. Проїзна частина вул. Київська має асфальтобетонне покриття, яке призначене для руху транспортних засобів у двох напрямках та має по дві смуги для руху у кожному напрямку. На проїзній частині вул. Київська наявна дорожня розмітка із ПДР України "Подвійна суцільна смуга". Проїзна частина вул. Чубика має асфальтобетонне покриття яке призначене для руху транспортних засобів в двох напрямках та має по одній смузі для руху у кожному напрямку. На проїзній частині вул. Чубика дорожня розмітка відсутня. На узбіччі з права за напрямком руху по вул. Чубика до вул. Київська наявний дорожній знак ПДР України „Дати дорогу”. /а.к.п. 161-164/;

- протокол проведення слідчого експерименту від 20 лютого 2025 року, за участю потерпілого ОСОБА_6 , Слідчим експериментом встановлено: Група проведення слідчого експерименту з метою перевірки та уточнення обставин виникнення дорожньо-транспортної пригоди, прибула на місце ДТП та з метою забезпечення безпеки учасників слідчого експерименту рух транспортних засобів на місці проведення слідчого експерименту, був перекритий. Далі, до слідчого експерименту, були залучені наступні транспортні засоби: 
Автомобіль марки „ВАЗ-2106” д.н.з. НОМЕР_4 . Автомобіль марки „Lada Samara” д.н.з. НОМЕР_5 , Мотоцикл марки „Musstang Fosti” д.н.з. НОМЕР_3 .
Далі потерпілому ОСОБА_6 запропоновано вказати смугу та напрямок свого руху під час керування мотоциклом після чого розташувати статистичний мотоцикл саме з такими інтервалами з якими рухався останній. ОСОБА_6 пояснив що рухався у лівій смузі для руху у напрямку вул. Одеська після чого розташував статистичний мотоцикл у відповідне положення. В ході проведення замірів встановлено, що інтервали його руху складали 4,8 м. до правого краю проїзної частини за напрямком його руху. Далі потерпілому запропоновано вказати швидкість свого руху. В ході проведення експериментальних заїздів встановлено, що швидкість його руху складала 40 км/год. Після чого потерпілому ОСОБА_6 запропоновано вказати смугу та напрямок руху т/з, що рухався справа від нього, після чого розташувати статистичний автомобіль саме з таким інтервалом з яким рухався даний т/з. ОСОБА_6 пояснив, що вказаний автомобіль рухався у правій смузі руху у напрямку вул. Чубчика з увімкненим покажчиком правого повороту, після чого розташував статистичний автомобіль у відповідне положення. В ході проведення замірів встановлено, що інтервали його руху складали 0,7 м. до правого краю проїзної частини за напрямком його руху. Далі потерпілому ОСОБА_6 запропоновано вказати швидкість руху даного автомобіля до моменту виконання водієм вказаного т/з маневру „правого повороту” з вул. Київська на вул. Чубика. В ході проведення експериментальних заїздів встановлено, що швидкість його руху складала 30 км/год. Після чого ОСОБА_6 запропоновано розташувати статистичний автомобільна проїзній частині вул. Київська саме у тому положенні у якому перебував т/з в момент початку виконання маневру „правого повороту”. Розташувавши т/з встановлено що інтервали його руху були незмінними. Далі потерпілий розташував статистичний автомобіль відносно меж вул. Чубика у якому перебував т/з у момент зіткнення. В ході проведення замірів встановлено, що інтервали від правого заднього колеса до правого краю проїзної частини вул. Київська складали 0 м., а від правого переднього колеса 1.75 м. Після чого виміряно умовну дугу траєкторії його руху яка склала 6.8 м. Далі в ході проведення експериментальних заїздів встановлено, що дану дугу т/з долав за 1.4 с. Далі в ході проведення експериментальних заїздів встановлено, що дану дугу т/з долав за 1.4 с. Далі ОСОБА_6 розташував статистичний мотоцикл та автомобіль на проїзній частині вул. Київська саме у тому положенні у якому перебували останні у момент зіткнення. В ході проведення замірів встановлено, що зіткнення відбулося у межах смуги руху водія мотоциклу, при цьому інтервал мотоциклу до правого краю проїзної частини складав 4,1 м., а інтервали від правого переднього колеса автомобіля до правого краю проїзної частини складали 0 м., а від правого заднього колеса 2.5 м. Після чого потерпілий вказав, що автомобіль який здійснив зіткнення виконував маневр „лівого повороту” з вул. Чубчика на вул. Київська проігнорувавши вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР України „Дати дорогу”. Також потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що гальмування не застосовував та швидкість свого руху не змінював /а.к.п. 165-172/;

- протокол проведення слідчого експерименту від 20 лютого 2025 року, яким встановлено. Група проведення слідчого експерименту з метою перевірки та уточнення обставин виникнення дорожньо-транспортної пригоди, прибула на місце ДТП та з метою забезпечення безпеки учасників слідчого експерименту рух транспортних засобів на місці проведення слідчого експерименту, був перекритий. Далі, до слідчого експерименту, були залучені наступні транспортні засоби: Рукописний текст (перелік транспортних засобів та вступна частина показова): Автомобіль марки „ВАЗ-2106” д.н.з. НОМЕР_4 , 
Автомобіль марки „Lada Samara” д.н.з. НОМЕР_5 , Мотоцикл марки „Musstang Fosti” д.н.з. НОМЕР_3 . В ході проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_6 від 20.02.2025 встановлено, що:
– ОСОБА_6 керуючи мотоциклом марки „Musstang Fosti” д.н.з. НОМЕР_3 рухався у лівій смузі по вул. Київська у напрямку руху до вул. Одеська з інтервалами 4.8 м. до правого краю проїзної частини, рухаючись при цьому зі швидкістю 40 км/год.
– У правій смузі по вул. Київська у напрямку руху до вул. Чубчика рухався легковий автомобіль з інтервалами 0.7 м. до правого краю проїзної частини, рухаючись при цьому зі швидкістю 30 км/год.
– У момент водієм автомобіля виконання маневру „правого повороту” з вул. Київська на вул. Чубчика інтервали його руху складали 0.7 м. до правого краю проїзної частини. 
– У момент зіткнення мотоциклу марки „Musstang Fosti” та автомобіля марки „ВАЗ-2106” д.н.з. НОМЕР_4 , автомобіль, що здійснював маневр „правого повороту” розташовувався з інтервалами 0 м. від правого заднього колеса та 1.75 м. від правого переднього колеса до правого краю проїзної частини вул. Київська, перебуваючи при цьому вже на вул. Чубчика. 
– Умовна дуга траєкторії руху автомобіля, що виконував маневр „правого повороту” з вул. Київська на вул. Чубчика склала 6.8 м., а час її подолання склав 1.4 с.
– У момент зіткнення мотоциклу марки „Musstang Fosti” та автомобіля марки „ВАЗ-2101” інтервал мотоциклу складав 4.1 м. до правого краю проїзної частини вул. Київська. Інтервал від правого заднього колеса автомобіля „ВАЗ” до правого краю проїзної частини вул. Київська складав 2.5 м., а від правого переднього колеса 0 м.
– Зіткнення відбулося у межах смуги руху водія мотоциклу. 
– Водій мотоциклу гальмування не застосовував, та швидкість свого руху не змінював.
– Водій автомобіля а саме „ВАЗ-2101” виконував маневр „лівого повороту” з вул. Чубика на вул. Київська проігнорувавши вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР України „Дати дорогу”.
– Загальна ширина двох смуг руху по вул. Київська за напрямком руху до вул. Одеська складає 5.3 м.
В ході проведення слідчого експерименту з ОСОБА_3 від 11.07.2024 року встановлено, що:
– Ширина проїзної частини вул. Чубика складає 10.6 м.
– ОСОБА_3 стояв нерухомо по вул. Чубика з інтервалами 2.3 м. до правого краю проїзної частини з увімкненим покажчиком „лівого повороту”, перед дорожнім знаком 2.1 ПДР України „Дати дорогу”.
– Умовна дуга траєкторії руху автомобіля марки „ВАЗ-2101” д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_3 , з моменту початку його руху виконання маневру лівого повороту до моменту зіткнення складала 10.7 м., а час її подолання склав 7.25 с.
– ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки „ВАЗ-2101” д.н.з. НОМЕР_5 виконував маневр лівого повороту з вул. Чубика на вул. Київська.
В ході проведення додаткового огляду місця ДТП встановлено, що:
– На проїзній частині вул. Київська наявна дорожня розмітка 1.3 ПДР України „Подвійна суцільна смуга”, яка розривається в межах перехрестя вул. Київська та вул. Чубика.
– З правого узбіччя від вул. Чубика за напрямком руху до вул. Київська наявний дорожній знак 2.1 ПДР України „Дати дорогу”. Враховуючи усю вищевикладену інформацію, зібрану під час проведення досудового розслідування, проведено посекундне просування статистичних транспортних засобів від місця зіткнення, з метою встановлення конкретної видимості для водія мотоциклу „Musstang Fosti” та автомобіля „ВАЗ-2101” відповідно.
В ході проведення посекундного розсунення встановлено, що видимість для обох водіїв т/з наявна на усіх відрізках часу, а саме з моменту початку виконання водієм автомобіля марки „ВАЗ-2101” д.н.з. НОМЕР_5 руху з подальшим виконанням маневру „лівого повороту” з вул. Чубика на вул. Київська та до моменту зіткнення, видимість для обох водіїв нічим не обмежувалась/а.к.п. 165-172/;

- висновок судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» від 27.11.2025 року № 4014-34-25.
На розгляд експерта поставлені наступні питання:
1. Коли виникає момент виникнення небезпеки для водія мотоцикла марки «Mustang Fosti» з державним номерним знаком НОМЕР_2 ?
2. Чи перебував водій мотоцикла марки «Mustang Fosti» з державним номерним знаком НОМЕР_2 в аварійній ситуації, якщо так, хто її створив?
3. Чи відповідають дії водія автомобіля марки «ВАЗ-2101» з державним номерним знаком НОМЕР_1 . та водія мотоцикла марки «Mustang Fosti» з державним номерним знаком НОМЕР_2 вимогам правил дорожнього руху України?
4. Як повинен був діяти водій автомобіля марки «ВАЗ-2101» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , в ситуації, що відповідає дорожній обстановці, відповідно до вимог ПДР України?
5. Чи мав водій автомобіля марки «ВАЗ-2101» з державним номерним знаком НОМЕР_1 можливість запобігти зіткнення в ситуації, що відповідає дорожній обстановці?
6. Як повинен був діяти водій мотоцикла марки «Mustang Fosti» з державним номерним знаком НОМЕР_2 в ситуації, що відповідає дорожній обстановці, відповідно до вимог ПДР України?
7. Чи мав водій мотоцикла марки «Mustang Fosti» з державним номерним знаком НОМЕР_2 можливість запобігти зіткнення в ситуації, що відповідає дорожній обстановці?
8. Чиї порушення передували виникненню ДТП?
9. Дії кого з водіїв знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП?
За результатами проведеної експертизи були отримані наступні висновки:
1. За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, момент виникнення небезпеки для водія мотоцикла «Mustang Fosti» д.н. НОМЕР_2 . виникає з моменту настання об`єктивної можливості виявлення відновлення руху та подальшого руху автомобіля «ВАЗ-2101», д.н. НОМЕР_1 , убік смуги руху мотоцикла з виконанням маневру повороту ліворуч.
2. За умов, викладених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, водій мотоцикла «Mustang Fosti», д.н. НОМЕР_2 , з технічної точки зору, не перебував в аварійній ситуації.
3. За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, дії водія автомобіля «ВАЗ-2101», д.н. НОМЕР_1 . що передували ДТП, з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.11 ПДР та вимогам, які пред`являються до учасників руху за наявності по ходу їх руху дорожнього знаку 2.1 Розділу 33 ПДР, дії водія мотоцикла «Mustang Fosti», д.н. НОМЕР_2 , що передували ДТП, з технічної точки зору, не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР.
4. За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, водію автомобіля «ВАЗ-2101», д.н. НОМЕР_1 , маючи намір відновити рух та виконати маневр повороту ліворуч на нерегульованому перехресті, в своїх діях необхідно було керуватися вимогами, що викладені в п.п. 10.1, 16.11 ПДР та вимогами, які пред`являються до учасників руху за наявності по ходу їх руху дорожнього знаку 2.1 Розділу 33 ПДР, а саме: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», «Дати дорогу» - Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, шо під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі».
5. За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, належним і своєчасним виконанням вимог п.п. 10.1, 16.11 ПДР та вимог, які пред`являються до учасників руху за наявності по ходу їх руху дорожнього знаку 2.1 Розділу 33 ГІДР, водій автомобіля «ВАЗ-2101», д.н. НОМЕР_1 , мав би технічну можливість запобігти ДТП.
6. За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, водію мотоцикла «Mustang Fosti», д.н. НОМЕР_2 , при виборі швидкості руху при русі в населеному пункті в своїх діях необхідно було керуватися вимогами п.п. 12.4. 12.9 (б) ПДР. згідно з якими: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год», «Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил», з моменту настання об`єктивної можливості виявлення відновлення руху та подальшого руху автомобіля «ВАЗ-2101», д.н. НОМЕР_6 , убік смуги руху мотоцикла з виконанням маневру повороту ліворуч, у своїх діях необхідно було керуватися вимогами, викладеними в п. 12.3 ПДР, а саме: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». 
7. За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, водій мотоцикла «Mustang Fosti», д.н. НОМЕР_2 , належним та своєчасним виконанням вимог п. 12.3 ПДР мав технічну можливість запобігти ДТП.
8. Питання в наведеному формулюванні виходить за межі компетенції експерта-автотехніка при проведенні автотехнічної експертизи, оскільки правова оцінка дій водія є прямою прерогативою слідства або суду, та в рамках даного висновку не розглядалося.
9. За умов, приведених в постанові про призначення експертизи, у розглянутих дорожньо-транспортних умовах, які склалися, згідно заданими слідством вихідними даними, дії водія автомобіля «ВАЗ-2101», д.н. НОМЕР_1 , що передували ДТП та не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.11 ГІДР та вимогам, які пред`являються до учасників руху за наявності по ходу їх руху дорожнього знаку 2.1 Розділу 33 ПДР, та невідповідність дій водія мотоциклу, що передували ДТП, вимогам п. 12.3 ПДР, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП /а.к.п. 194-200/.

- акт медичного огляду № 12 від 14.06.2024 року з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тверезий /а.к.п. 206/;

Документи про рух речових доказів, ухвали про накладення арешту на майно:

-постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 14 червня 2024 року, згідно якої автомобіль марки «ГАЗ-53Б» з реєстраційним номером НОМЕР_1 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні /а.к.п. 85-86/;

-ухвала слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 червня 2024 року, згідно якої накладено арешт на автомобіль марки ГАЗ-53Б» з реєстраційним номером НОМЕР_1 /а.к.п.87-88/;

-постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 14 червня 2024 року, згідно якої мотоцикл «Mustang Fosti» з реєстраційним номером НОМЕР_3 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні /а.к.п. 89-90/;

-ухвала слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 2й червня 2024 року, згідно якої накладено арешт на мотоцикл «Mustang Fosti» з реєстраційним номером НОМЕР_3 /а.к.п. 91-92/;

В обґрунтування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, наведених у обвинувальному акті, сторона обвинувачення посилається на покази потерпілого, який був безпосередньо допитаний судом в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 14.06.2024 року їхав на мотоциклі по вул. Київській біля ринку, зі швидкістю близько 40 км/год. Перед ним їхав автомобіль, який включив поворот який праворуч на вулицю Челюскінців. ОСОБА_6 змістився ближче до центру дороги, щоб його об`їхати і перед ним виїхав обвинувачений та сталося зіткнення. Після ДТП викликали швидку та його забрали швидка. В результаті ДТП він отримав подряпини ноги та перелом ступні.

Досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, свідчать про те, що стороною обвинувачення не доведено, що в діях ОСОБА_3 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КК України кримінально карним діянням є порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтями 286 - 288, 415 КК, слід мати на увазі, що диспозиції сформульованих у них норм - бланкетні. У зв`язку з цим суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у перелічених статтях порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

При цьому слід враховувати, що за змістом ст. 286 КК України, цей злочин належить до злочинів з матеріальним складом. А тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і перебувають з ними у причинному зв`язку. Тому встановлення причинного зв`язку між діянням, що полягає у порушенні конкретних правил безпеки дорожнього руху і наслідками, що настали, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

Судом встановлено, що дослідженими в судовому засіданні доказами не доводиться причинно-наслідковий зв`язок між діяннями обвинуваченого та наслідками, які настали внаслідок ДТП.

Однією з обставин, яка підлягає з`ясуванню у даній справі є встановлення дійсної наявності на перехресті, де сталася дорожньо-транспортна пригода дорожнього знаку 2.1 ПДР України „Дати дорогу”, порушення вимог якого і покладено в обвинувачення ОСОБА_7 .

Так, суд дійшов висновку, що на момент виникнення дорожньо-транспортний пригоди 14.06.2024 року на перехресті вул. Чубичка та вул. Київська в м. Вознесенську був відсутній дорожній знак 2.1 ПДР України „Дати дорогу”.

В основу даного висновку покладено те, що ні протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.06.2024 року з додатками - схемою, фото таблицею, ні протокол проведення слідчого експерименту від 11 липня 2024 року з додатками - схемою, фото таблицею, за участю ОСОБА_3 , ні протокол проведення слідчого експерименту від 11 липня 2024 року з додатками - схемою, фото таблицею, за участю ОСОБА_6 , не містять посилання на жодні дорожні знаки, в тому числі дорожній знак 2.1 ПДР України «Дати дорогу». Таким чином безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди дорожній знак 2.1 ПДР України «Дати дорогу» був відсутній.

Після отримання листа-відповіді від 01.09.2025 № 431/05.01-02 Управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва Вознесенської міської ради де зазначено що у січні 2025 року на перехресті вул. Чубчика та вул. Київської було повторно встановлено дорожній знак 2.1 "Дати дорогу" разом з опорою, було проведено додатковий огляд місця дорожньо-транспортної пригоди від 18 лютого 2025 року, слідчі експерименти від 20 лютого 2025 року. В даних документах вже було зафіксовано наявність дорожнього знаку 2.1 ПДР України «Дати дорогу», що і лягло в основу вихідних даних, які слідчій навів в постанові про призначення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» від 01.09.2025 року.

Таким чином, при дослідженні доказів наданих органом досудового розслідування судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження в часовому відрізку до листа-відповіді від 01.09.2025 № 431/05.01-02 Управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва Вознесенської міської ради де зазначено що «у січні 2025 року на перехресті вул. Чубчика та вул. Київської було повторно встановлено дорожній знак 2.1 "Дати дорогу" разом з опорою», відсутня будь - яка зафіксована слідова інформація, яка б свідчила про наявність на момент ДТП на перехресті вул. Київська та вул. Чубчика дорожнього знаку 2.1 ПДР України «Дати дорогу».

Також при дослідженні доказів наданих органом досудового розслідування судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження відсутня будь - яка зафіксована інформація, яка б свідчила про наявність дорожнього знаку, встановленому по вул. Київська перед перехрестям з вул. Челюскінців, 2.3 ПДР України «Головна дорога».

Отже, враховуючи відсутність на момент дорожньо-транспортної пригоди дорожніх знаків 2.1 ПДР України «Дати дорогу», 2.3 ПДР України «Головна дорога», перехрестя вулиць Челюскінців та Київської було рівнозначним.

За таких обставин дорожньо-транспортна пригода сталася на рівнозначному прехересті, на якому обвинувачений ОСОБА_3 мав перевагу перед транспортними засобами, які наближались ліворуч, так як згідно вимог п. 16.12 ПДР України, на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Отже, водій мотоцикл «Mustang Fosti» ОСОБА_9 , проїжджаючи рівнозначне перехрестя згідно вимог п. 16.12 ПДР України був зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, зокрема обвинуваченому ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Кримінального кодексу України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Суд зазначає, що для вирішення питання про притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинений злочин в обов`язковому порядку мають бути встановлені усі елементи складу злочину, зокрема, об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона, а обов`язок доведення наявності вказаних елементів покладається на сторону обвинувачення.

Відповідно до ч.1ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

За змістом ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Предмет доказування в конкретному кримінальному провадженні, тобто сукупність передбачених кримінальним процесуальним законом обставин, встановлення яких необхідно для вирішення кримінального провадження, залежить від того, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення обвинувачується особа, оскільки кримінальні правопорушення різняться за об`єктом, об`єктивною та суб`єктивною сторонами, суб`єктом. Пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій застаттею (частиною статті) Кримінального кодексу, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона буде доводити перед судом.

Відповідно до положень ст. 92 КПК України, у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбаченийст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стаття 84 КПК України визначає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно статей 85 та 86 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Суд дотримався норм, визначених статтями 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суд розглянув відповідно до вимог закону.

У ч.2 ст. 8 КПК України визначено що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а у ч.5 ст.9 КПК України наголошено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд, проте вона не визначає критеріїв допустимості доказів, оскільки це питання вирішується перш за все внутрішнім правом і національними судами (справи «Шенкпроти Швейцарії», заява№ 10862/84, рішення від 12 липня 1988 року, § 45, 46; «Морейра Ферейрапроти Португалії» (№ 2) [ВП], заява № 19867/12, рішення від 11 липня 2017 року;«Хеглас проти Республіки Чехія», заява № 5935/02, рішення від 01 березня 2007 року, § 84).

Національне судове провадження, коли йдеться про порушення захищеного Конвенцією права (з огляду на характер цього порушення), ЄСПЛ розглядає з позицій дотримання справедливого судового розгляду, що вирізняється не стільки прийнятністю певних доказів за національним правом, скільки тим, чи є провадження, включно із способом збирання доказів, справедливим у цілому («Хан проти Сполученого Королівства», заява № 35394/97, рішення від 12 травня 2000 року, § 34; «P.G.іJ.H. проти Сполученого Королівства», заява № 44787/98, рішення від 25 вересня 2001 року, § 76; «Алланпроти Сполученого Королівства», заява № 48539/99, рішення від 05 листопада 2002 року, § 42).

Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням права на захист.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №688/788/15-к від 04 липня 2018 року, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Суд зазначає, що він обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. Суд при розгляді кримінальних проваджень не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

У відповідності до вимог ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд, поряд з іншим, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Тобто, сторона обвинувачення, поряд з іншими питаннями, повинна довести перед судом належними та допустимими доказами той факт, що мало місце діяння, зазначене у обвинуваченні, що таке діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що обвинувачений ОСОБА_3 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1ст. 284 цього Кодексу.

Верховний Суд України у постанові від 21 січня 2016 року у справі № 5-249кс15 наголосив на тому, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним усіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису та відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити й перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2017 року у справі № 5-465кс15(16).

Підтримала зазначену правову позицію й Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 грудня 2018 року у справі № 301/2178/13-к.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду дотримується усталеної практики щодо зазначеної позиції, зокрема у постановах від 10 жовтня 2018 рокуу справі № 431/394/17, від 1 листопада 2018 року у справі № 415/4648/16-к, від 8 листопада 2018 року у

Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки вони як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті та свідчили б про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», є недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 (п. 18,19), при розгляді кримінальних справ має суворо додержуватись закріплений у ч. 1 ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості. Згідно з ч. 3 зазначеної статті, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом1 цієї статті.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08 лютого 1996 року.

Згідно з пунктом 2 частини 1статті 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, судом ухвалюється виправдувальний вирок.

На підставі наведеного, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд, приймаючи рішення у справі, критично оцінює висновок судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» від 27.11.2025 року № 4014-34-25.

Висновок експерта може стати доказом в кримінальному провадженні тільки за умов що він: а) містить фактичні дані, тобто такі, що є беззаперечні та не викликають сумніву (проте будь-який висновок експерта можна та потрібно піддавати сумніву), б) отриманий з дотриманням встановленого порядку, в) має значення для кримінального провадження та належить до обставин, що підлягають доказуванню (ст. 91 КПК), а також він: не ґрунтується на доказах, які визнані судом недопустимими (ч. 5ст. 101 КПК), отриманий з істотним порушенням прав людини і основоположних свобод (ст. 87 КПК). При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Висновок судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» від 27.11.2025 року № 4014-34-25, грунтується на вихідних даних, наданих слідчим, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду і не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема щодо наявності на момент дорожньо-транспортної пригоди на перехресті вул. Київської та Челюскінців дорожнього знаку 2.1 ПДР України «Дати дорогу».

Так, відповідно до положень статті 84 Кримінального процесуального кодексу України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 28 березня 2019 року у справі №154/3213/16(провадження № 51-6359км18)).

У той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (частина 2 статті 84 Кримінального процесуального кодексу України).

Стаття 85 КПК України передбачає, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

З огляду на вищенаведене, суд не може покласти в основу рішення про визнання винуватості висновок судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод» від 27.11.2025 року № 4014-34-25 оскільки дана експертиза грунтується на вихідних даних, які не відповідають фактичним обставинм справи, встановленим в ході судового розгляду кримінального провадження.

Викладені вище обставини вказують на безпідставність висунутого ОСОБА_3 обвинувачення.

Отже, з огляду на конкретні обставини справи, суд дійшов переконливого висновку, що ОСОБА_3 не може ставитись у провину те, що при наближенні до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вул. Чубчика та вул. Київська, здійснив зупинку та у подальшому, маючи намір відновити рух та виконати маневр «лівого повороту» з другорядної вул. Чубчика на головну вул. Київська, ОСОБА_3 , проявивши кримінально протиправну недбалість, усвідомлюючи, що повинен беззастережно виконувати вимоги ПДР України та маючи можливість їх виконувати, недбало ставлячись до можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, проігнорувавши вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР України «Дати дорогу», який розташовувався з права на узбіччі за напрямком його розташування, грубо порушив вимоги п.п.2.3 «б», 10.1, 16.11 ПДР України, а саме проявив неуважність, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою, перебуваючи на другорядній дорозі, перед початком руху з подальшим наміром виконання маневру «лівого повороту» з другорядної вул. Чубчика на головну вул. Київська, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надавши переваги у русі водію ОСОБА_6 , який керуючи мотоциклом марки «Mustang Fosti» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , рухався у лівій смузі по головній вул. Київська, м. Вознесенськ, Миколаївської області у напрямку вул. Одеська тобто який рухався з ліва на право відносно розташування автомобіля, почав виконання маневру «лівого повороту» з другорядної вул. Чубчика на головну вул. Київська у результаті чого у межах вищевказаного перехрестя нерівнозначних доріг, відбулося зіткнення передньою частиною, а саме правою і лівою частинами переднього бампера, решіткою облицювання радіатора, передньою центральною передньою лівою частинами капоту автомобіля марки «ВАЗ-2101» з державним номерним знаком НОМЕР_1 з правою передньою частиною, а саме правою бічною частиною переднього колеса, правим покажчиком повороту, правою частиною розсіювана світла фар, правою частиною облицювання фари освітлення і правою частиною захисної дуги мотоцикла марки «Mustang Fosti» з державним номерним знаком НОМЕР_2 .

Наведені обставини у своїй сукупності та взаємозв`язку вказують на те, дії обвинуваченого ОСОБА_3 не перебувають у причинно наслідковому зв`язку з настанням події ДТП, що вказує на відсутність порушення обвинуваченим вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР України «Дати дорогу», п.п.2.3 «б», 10.1, 16.11 Правил безпеки дорожнього руху України та виключає в діях останнього склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Виходячи з закріпленого у статті 17 КПК України принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При цьому, окрім вимоги доведення прокурором винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом, вказаною нормою закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Отже, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений, а обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Отже, у суду є розумний сумнів, щодо наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_3 складу інкримінованого йому злочину.

Своєю чергою, згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 підлягає виправданню за відсутність в діяннях останнього складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Судові витрати, пов`язані із проведенням експертиз у розмірі 24106,40 грн. суд відносить на рахунок держави.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

При цьому в судовому засіданні встановлено наступне.

Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 14 червня 2024 року, згідно якої автомобіль марки «ГАЗ-53Б» з реєстраційним номером НОМЕР_1 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні. А відповідно до техінчного паспорта автомобіля та фотоматеріалів, наявних в матеріалах кримінального провадження, поясненнями прокурора та обвинуваченого, речовим доказом в даному кримінальному провадженні є саме автомобіль марки ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_1 , а не автомобіль марки «ГАЗ-53Б» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який зазначено помилково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.368-371,373-374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та виправдати за відсутністю в його діях складу зазначеного кримінального правопорушення.

Судові витрати за проведення експертиз у розмірі 24 106 (двадцять чотири тисячі сто шість) гривень 40 копійок віднести на рахунок держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 червня 2024 року - скасувати.

Речові докази: автомобіль марки ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_1 ; мотоцикл «Mustang Fosti» з реєстраційним номером НОМЕР_3 повернути власникам.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя     ОСОБА_1