УХВАЛА
23 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 200/24941/15
провадження № 61-4641ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року у справі 
за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про зобов`язання виконати певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради (далі - КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради) про зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня
2016 року позов задоволено.
Зобов`язано КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради виконати за рахунок підприємства періодичну повірку, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж лічильника, встановленого на вводі до домоволодіння ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язано КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради здійснити перерахунок оплати ОСОБА_1 за спожиту воду згідно з показниками лічильника за період з 01 грудня 2012 року по дату виконання демонтажу КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради лічильника для виконання повірки в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради на користь держави судовий збір у сумі 551, 20 грн.
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 
2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради судові витрати по справі у сумі 1 515, 80 грн.
ОСОБА_1 звертався з касаційними скаргами на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року.
Проте ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 серпня 2016 року та від 16 вересня 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за цими касаційними скаргами.
Також ухвалою Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_1 до КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про зобов`язання виконати певні дії за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 
від 09 серпня 2016 року.
Крім того, ухвалою Верховного Суду України від 02 лютого 2017 року заяву 
ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 серпня 2016 року залишено без розгляду.
09 січня 2026 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року.
Заява мотивована тим, що після ухвалення рішення у цій справі Верховним Судом 
у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 521/6670/18 (провадження 
№ 61-558св19) сформовано іншу правову позицію щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка має вирішальне значення для правильного вирішення справи, оскільки, на думку заявника, сформована Верховним Судом правова позиція спростовує висновки, покладені в основу рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2026 року заяву 
ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року залишено без задоволення.
Залишаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року залишено 
без задоволення, апеляційний суд виходив з того, що нововиявлених обставин заява ОСОБА_1 не містить.
07 квітня 2026 року ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд», звернувся
до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2026 року у цій справі, у якій заявник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2026 року та направити справу 
на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано надіслати на адресу суду докази надсилання копії касаційної скарги КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради 
з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України та частини сьомої статті 43 ЦПК України.
На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 подав докази надсилання копії касаційної скарги КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України та частини сьомої статті 43 ЦПК України.
Таким чином, недоліки касаційної скарги заявником усунуто.
Касаційна скарга мотивована тим, що ним подано заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, однак суд апеляційної інстанції фактично розглянув заяву як таку, що подана за нововиявленими обставинами, застосувавши відповідні норми процесуального права. Таким чином, суд розглянув заяву 
не за тією правовою підставою, що є істотним порушенням норм процесуального права. 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення апеляційного суду.
Згідно з частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Частиною другою статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи 
від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових 
чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
За частиною третьою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта 
чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; встановлення вироком суду, 
що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; 
ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, 
що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.
Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність 
та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники 
не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді.
Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований 
не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.
Вказаний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду 
від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13.
Залишаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року без задоволення, апеляційний суд виходив з того, що нововиявлених обставин заява ОСОБА_1 не містить.
Під час ухвалення рішення від 06 липня 2016 року апеляційний суд встановив, 
що матеріали справи не містять доказів того, що в спірний період вартість 
повірки лічильників була включена до тарифів на водопостачання 
та водовідведення. За таких обставин витрати за періодичної повірки засобів обліку 
не відшкодовуються через діючі тарифи на комунальні послуги, 
а КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради не може здійснювати повірку лічильників за власний рахунок, як це передбачено частиною третьою статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».
Також апеляційний суд керувався актуальною на час прийняття рішення правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року (справа № 6-60цс15).
Апеляційний суд виснував, що посилання заявника на постанову Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 521/6670/18 не свідчить про наявність підстав для здійснення перегляду рішення апеляційного суду, оскільки вказана вище постанова не має зворотної юридичної сили та не може бути застосована 
до судового рішення від 06 липня 2016 року як нововиявлена обставина.
З таким висновком Верховний Суд погоджується з огляду на таке.
Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок (що є прерогативою судів апеляційної та касаційної інстанції), 
а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Отже, для того, щоб відповідні обставини можна було віднести до нововиявлених відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, вони повинні існувати на час розгляду справи, і про них не було і не могло бути відомо особі, 
яка звертається із заявою.
За наведених обставин, Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду, що вказані ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України, що стало підставою для залишення без задоволення його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 подано заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, однак суд апеляційної інстанції фактично розглянув заяву як таку, що подана 
за нововиявленими обставинами, застосувавши відповідні норми процесуального права. Таким чином, суд розглянув заяву не за тією правовою підставою, 
що є істотним порушенням норм процесуального права, оскільки за вимогами частини третьої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судових рішень 
у зв`язку з виключними обставинами є: встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення, і таких підстав заявник у заяві від 09 січня 2026 року 
не заявляв.
Касаційна скарга не містять обґрунтованих посилань на порушення апеляційним судом норм права, а зводиться до незгоди заявника з ухваленим судовим рішенням, законність та обґрунтованість якого доводами касаційної скарги не спростована.
Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування ухвали апеляційного суду, оскільки ґрунтуються на незгоді 
з обставинами, встановленими судом, зводяться до переоцінки доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
Європейський суд з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, 
№ 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про правильність застосування судом норм права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2026 року 
є необґрунтованою.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду 
від 31 березня 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про зобов`язання виконати певні дії.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара