ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 947/15747/26
Провадження № 3/947/1721/26

12.05.2026 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Іванчук В.М., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії ЕПР1 № 633018 від 05.04.2026 року) –

ВСТАНОВИВ:

05.04.2026 року о 21:30 год., за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, біля будинку № 102, водій ОСОБА_1 (далі – особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керував автомобілем марки «CHEVROLET», номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини, порушена координація рухів та мови, після чого відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі.
За таких обставин особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно п.2.5 «Правил дорожнього руху» України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Хайнацька І.О. у судовому засіданні просиласуд врахувати особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, є військовослужбовцем Збройних Сил України, проходить військову службу та виконує бойові завдання, пов`язані із захистом територіальної цілісності та оборони держави. Крім того, захисник зазначав, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на один рік фактично унеможливить належне виконання останнім службових обов`язків та негативно вплине на проходження військової служби, оскільки транспортний засіб використовується ним у зв`язку із виконанням завдань за призначенням. У зв`язку із наведеним захисник просив суд при вирішенні питання про вид та розмір адміністративного стягнення врахувати принцип справедливості та індивідуалізації відповідальності, а також призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу без застосування додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, приходить до переконання, що в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст.251 КпАП України доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу, в тому числі й відеозаписом з місця події.
Суд при накладенні адміністративного стягнення враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки – транспортного засобу.
Суд критично оцінює доводи сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки такі твердження спростовуються сукупністю досліджених доказів.
Так, із відеозапису, дослідженого у судовому засіданні, вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 було повідомлено про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку, однак останній від проходження такого огляду відмовився. Будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про застосування до особи примусу, введення її в оману або не роз`яснення їй процесуальних прав та наслідків відмови від проходження огляду, судом не встановлено.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП є формальною, а тому для наявності складу адміністративного правопорушення достатнім є сам факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, незалежно від настання будь-яких шкідливих наслідків.
Суд враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, посягає на безпеку дорожнього руху та становить підвищену суспільну небезпеку, оскільки керування транспортним засобом особою з ознаками сп`яніння створює реальну загрозу життю та здоров`ю інших учасників дорожнього руху.
Доводи захисника про необхідність врахування особи правопорушника, його проходження військової служби та неможливість виконання службових обов`язків у разі позбавлення права керування транспортними засобами, не можуть бути підставою для незастосування передбаченого законом адміністративного стягнення.
Санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною та передбачає накладення штрафу з обов`язковим позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховуються обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, особа порушника та його майновий стан.
Таким чином, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, досліджені докази у їх сукупності та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю, а тому останній підлягає притягненню до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення у межах санкції зазначеної статті.
Враховуючи викладене, а також ступінь небезпеки, викликану тим, що особа, що притягується до адміністративної відповідальності відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у спеціалізованому медичному закладі, суд вважає, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».
Відповідно до ЗУ «Про судовий збір», судовий збір стягується із особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з особи, що притягується до адміністративної відповідальності судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665, 60 грн.
На підставі вищевикладеного,керуючись ст.ст. 268, 279, 280, 283, 284, ч.1 ст. 130 КпАП України, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» -

ПОСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.
Стягнути ОСОБА_1  судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на перше січня 2026 року, що складає 665, 60 (шістсот шістдесят п`ять) гривень (шістдесят) копійок.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси    Іванчук В. М.