КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2026 року справа №320/41274/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в якому просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.05.2023 номер справи 104250015224 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 (п`ять) років згідно до статті 55 Закону України Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
2. 3обов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 09 квітня 2023 року.
Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що висновок головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про не підтвердження її проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4-х років станом на 01.01.1993 базується лише на запису в її трудовій книжці, але без врахування обставин справи та інших документів.
Від відповідача надійшов відзив в якому він дублює зміст оскаржуваного рішення без спростування наведенего в позовній заяві по суті.
Дослідивши обставини справи та оцінивши доводи сторін суд зазначає наступне.
08 квітня 2023 року позивачці виповнилося 55 років і 10 квітня 2023 вона з звернулася до ПФУ в Білоцерківському районі Київської області з заявою про призначення пенсії за віком по ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як потерпілій від Чорнобильської катастрофи зі зменшенням пенсійного віку на 5 (п`ять) років.
17 квітня 2023 рішенням 104250015224 Білоцерківським об`єднаним управлін ням ПФУ позивачці призначено пенсію за віком в розмірі 3330,57 грн. Умови призначення: ст.. 55 ЗУ № 796-12 (категорії осіб, які постраждали внаслідок ЧК), особливості призначення пенсії: ІV категорія - потерпілі. Зона посиленого радіоекологічного контролю.
25.05.2023 позивачка виявила, що з її рахунку пропала вся пенсія. Коли звер нулася до Приватбанку їй пояснили, що гроші відізвав Пенсійний фонд.
В Білоцерківському об`єднаному управлінні ПФУ сказали, що пенсія відізвана у зв`язку із відмовою в призначені пенсії і вручили рішення про відмову у призначенні пенсії від 30.05.2023. Рішення прийнято відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
В оскаржуваному рішенні вказано, що при повторному перегляді справи за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи, але не зараховано період проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю з 17.05.1988 по 01.12.1991, оскільки згідно запису в трудовій книжці НОМЕР_1 від 17.05.1988 року заявниця працювала на підприємстві рф (« Северо - Кавказкое агрогеодезическое предприятие», звільнена згідно «ст.31 КЗОТ РСФСР»). Таким чином, згідно наданих документів не підтверджується проживання заявниці в зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4-х років станом на 01.01.1993. Період проживання складає 1 рік 1 місяць 0 днів. Враховуючи зазначене, вирішено : відмовити ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки заявниця не проживала станом на 01.01.1993 не менше 4 років у зоні посиленого радіоекологічного контролю, а відтак не має права на зниження пенсійного віку згідно ч.2 ст. 55 Закону 796.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету України від 23.07.2014 р. № 280 Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів У країни,актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Висновок головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про не підтвердження проживання позивачки в зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4-х років станом на 01.01.1993 базується лише на запису в трудовій книжці, але без врахування обставин справи та інших документів, які я надавала при подачі заяви про призначення пенсії, а саме:
- Посвідчення громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії НОМЕР_2 , виданого мені 17.03.1994р. Київоблдержадміністрацією;
- Свідоцтва про укладення шлюбу ІІІ-БК, виданого Білоцерківським міськвиконкомом Київської області 30.07.1988;
- Свідоцтва про народження НОМЕР_3 виданогоБілоцерківським виконкомом від 14 грудня 1988 року;
- Інформації про реєстрацію місця проживання особи № 15.2-03/1888 від 16.09.2022, виданої управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради.
Згідно даних в позовній заяві, які не спростовано відповідачем, позивачка після закінчення Київського топографічного технікуму у 1988, в порядку персонального розподілення молодих спеціалістів була прийнята на роботу техніком — картографом до головного управління геодезії та картографії при раді міністрів СРСР. Фактично на цьому підприємстві працювала до відпустки по вагітності і пологах, тобто до жовтня 1988 року. Як тільки була надана відпустка по вагітності і родам позивачка приїхала у місто Біла Церква де проживала з чоловіком, його батьками та сестрою по АДРЕСА_1 , прописана за даною адресою з 19.10.1988 по 12.08.1992 ( потім переїхали проживати в кВ. АДРЕСА_2 де з чоловіком проживає по теперішній час).
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка народила сина ОСОБА_3 у місті Біла Церква, що підтверд жується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 виданим Білоцерківським виконкомом 14 грудня 1988, який теж проживав і був прописаний з нами за вказаною адресою, що підтверджується доданими до позовної заяви документами, а також спостерігався, вакцинувався, лікувався у Білоцерківській лікарні з народження і по 2004 р., що підтверджується доданими до позовної заяви документами. 
В 1994 позивачці видали посвідчення громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), таке ж посвідчення видано і синові позивачки у 1995 році, що свідчить про проживання позивачки у спірний період на території зони посиленого радіоекологічного контролю.
Статтею 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на моє забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про статус і соціальний захист грома дян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`я зання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.
Як визначено пп.2 ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є : 2) потерпілі від Чорнобиль ської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», для встановлення пільг і компенсацій визначено 4 (четверту) категорію осіб, які постраждали внаслі док Чорнобильської катастрофи: 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.
Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
Згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із змен шенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи,
які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - пенсійний вік зменшується на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
Ч. З, ч. 4 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обумовлено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
У період отримання позивачкою посвідчення серії НОМЕР_2 діяв Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверд жений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501. Даний Порядок регулював правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Зокрема, п.2 Порядку було визначено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно із п. 6, п. 10 цього Порядку громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення корич невого кольору, серія В.
Видача таких посвідчень провадиться: іншим потерпілим і учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС - Радою Міністрів Республіки Крим, обласним, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій за місцем проживання, та зокрема громадяни, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).
Позивачці встановлено статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 . Цей документ, з урахуванням положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підтверджує, що позивачка постійно проживала чи працювала на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 не менше строку, необхідного для набуття особою такого статусу. Факт мого проживання чи роботи на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 перевірявся відповідними комісіями при видачі посвідчення.
Верховний Суд України в постанові від 21.11.2006 по справі № 21-1048во06 вказав: Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів дійшла висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встанов леними Законом № 796-12, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення “Учасник лікві дації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС” або “Потерпілий від Чорнобильської катастрофи”. Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобиль ській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в ухвалі від 04.09.2015 у справі № 690/23/15-а, а також Верховним Судом у постановах від 30.08.22 у справі № 357/6372/17, від 13.09.21 у справі № 357/1917/17, від 30.09.2020 у справі № 572/1921/17, від 17.05.2021 у справі № 398/494/17, від 18.06.2020 у справі №404/5266/16-а (2-а/404/29/17), від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17, від 21.11.2019 у справі № 572/47/17, від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а, від 22.01.2019 у справі № 129/1535/17, від 31.07.2018 у справі № 751/2050/17, від 27.02.2018 у справі №344/9789/17.
Таким чином, наявність у позивачки відповідного посвідчення дає право на зменшення пенсійного віку з урахуванням положень Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Отже, відповідач-2 безпідставно дійшов висновку про відмову мені в призначенні пенсії відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІ.
При цьому, при визначенні відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, який має розглянути питання про призначення пенсії позивачу, суд враховує, що 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 “Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України”, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1), якою внесені зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Запроваджена у зв`язку зі змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналізуючи вищезазначені норми Порядку № 22-1, суд зазначає, що:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (пункт 4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову позивачці у призначенні пенсії.
Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому, відсутні правові та фактичні обставини для задоволення щодо нього позовних вимог.
Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Оскільки позов задоволено частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України, до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області підлягає судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1073,60 грн.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.05.2023 номер справи 104250015224 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 (п`ять) років згідно до статті 55 Закону України Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
3. 3обов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 09 квітня 2023 року.
4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) витрати зі сплати судовго збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) 60 (шістдесят).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.