Справа № 159/1965/26
Провадження № 2/159/1729/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Смалюха Р.Я., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал», до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
ТОВ «Фінансова компанія «Уно Капітал» (далі – позивач або кредитор або позикодавець або товариство) звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі – відповідач або позичальник або боржник або ОСОБА_1 ) в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1388747 від 22.03.2024 в сумі 65174,99 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.03.2024 між первісним кредитором ТОВ ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем у електронній формі було укладено кредитний договір № 1388747 про надання споживчого кредиту. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов кредитного договору відповідачу на умовах строковості, зворотності та платності було надано кредит у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 11000,00 грн.
10.10.2024 між ТОВ ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Уно Капітал» було укладено Договір № 10/10/24, відповідно до умов якого ТОВ ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Уно Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 1388747 від 22.03.2024.
Відтак, ТОВ «Фінансова компанія «Уно Капітал» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача № 1388747 від 22.03.2024.
Станом на день формування позовної заяви у позичальника існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 65174,99 грн., яка складається з 10999,99 грн заборгованості за тілом кредиту, 48675,00 грн заборгованості за процентами на дату відступлення прав вимоги, 5500,00 грн заборгованість за неустойкою.
Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку.
Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою від 06.04.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд справи вирішив здійснювати у змішаній формі, задовольнив клопотання позивача про витребування доказів в АТ «Райффайзен Банк Аваль».
20.05.2026 до суду надійшла витребувана судом інформація з АТ «Райффайзен Банк Аваль».
До суду повернулося рекомендоване поштове відправлення R067144123791, яким відповідач повісткою повідомлявся про розгляд справи, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) відповідач вважається належним чином повідомленим про час, місце і дату судового розгляду.
Позивач та відповідач не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
22.03.2024 між кредитором та позичальником укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1388747. За умовами кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит у сумі 11 000,00 грн (п. 1.2). Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 2,5 % в день, що дорівнює 915 % річних (п.1.5.1).
Знижена процентна ставка становить 2 % в день (732 % річних) та застосовується у випадку, якщо позичальник до 16.04.2024 або протягом наступних трьох календарних днів сплатить кошти у сумі першого платежу за графіком, або якщо до цієї дати здійснить повне чи часткове дострокове повернення кредиту (п. 1.5.2).
Строк кредиту складає 350 днів (п. 1.3). Дата остаточного повернення кредиту згідно з Графіком платежів припадає на 07.03.2025 (п. 1.4, Додаток №1 до договору).
Договором визначено черговість погашення вимог: 1) прострочена сума кредиту та прострочені проценти; 2) сума кредиту та поточні проценти; 3) неустойка та інші платежі (п. 5.6.1-5.6.3). 
За порушення строку кредиту позичальник зобов`язаний сплатити штраф: у розмірі 1650,00 грн на 4-й день порушення, та додатково по 121,00 грн починаючи з 5-го дня за кожний день невиконання зобов`язань (п. 6.4.1, 6.4.2). Штрафи нараховуються у момент сплати з урахуванням визначеної черговості (п. 6.4.3) .
Кредитор має право вимагати повернення кредиту в повному обсязі достроково у разі затримки сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць (п. 5.4) .
В умовах договору передбачено право кредитора укладати договори щодо відступлення права вимоги або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди позичальника, але з обов`язковим повідомленням позичальника протягом 10 робочих днів із дати відступлення (п. 4.1) .
У реквізитах договору зазначені ПІБ, паспортні дані, РНОКПП, адреса проживання, номери мобільних телефонів, електронна адреса позичальника, а також номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 ,,,. Договір укладено в електронній формі та підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором "B679" 22.03.2024 о 17:24:36 .

Невід`ємними додатками до договору є Графік платежів та Інформаційне повідомлення, які підписані позичальником електронним ідентифікатором "B679" 22.03.2024. У Графіку платежів зазначено дати погашення та визначено орієнтовну загальну вартість кредиту 105 875,00 грн і реальну річну процентну ставку 78733,96 % (із застосуванням знижки), або вартість 107 250,00 грн і ставку 119700,64 % (без знижки). Також до укладення договору складено Паспорт споживчого кредиту, який містить ті самі істотні умови та підписаний ідентифікатором "B679".

Відповіддю ТОВ «Пейтек» від 19.11.2025, відповіддю АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 06.04.2026 та випискою про рух коштів за банківським рахунком за період з 22.03.2024 по 24.03.2024, підтверджується, що банківська карта4149 НОМЕР_2 належить відповідача і на неї було перераховано та отримано 22.03.2024 кошти в розмірі 11000,00 грн.

У розрахунку заборгованості станом на 19.11.2025 кредитор зазначив, що за період з 22.03.2024 по 10.10.2024 позичальнику було нараховано процентів на суму 54 175,00 грн (у період з 22.03.2024 по 16.04.2024 проценти нараховувались за ставкою 2 % на день (по 220,00 грн щоденно), а у період з 17.04.2024 по 10.10.2024 – за ставкою 2,5 % на день (по 275,00 грн щоденно)). Також позичальнику було нараховано штрафні санкції, починаючи з 15.05.2024 по 16.06.2024, на загальну суму 5500,00 грн. 22.03.2024 позичальнику видано кредитні кошти в розмірі 11 000,00 грн. 
Заборгованість станом на 19.11.2025 складає 10999,99 грн - тіла кредиту, 48675,00 грн - процентів, 5500,00 грн – штрафних санкцій. 
Нарахування процентів припинилось 10.10.2024.
З розрахунку також видно, що позичальник частково сплачував за кредитним договором: 5500,01 грн – 16.04.2024

10.10.2024 між ТОВ ТОВ «Селфі Кредит`та ТОВ «Фінансова компанія «Уно Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 12-02/26.
Відповідно до п. 1.1. договору, на умовах встановлених цим договором фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором, а клієнт відступає факторові грошові вимоги до боржників за кредитними договорами.
Права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами акту приймання-передачі Реєстру боржників та оплати фактором суми фінансування у строки передбачені п. 7.2 договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами (п. 6.2.3).
Розмір фінансування становить 729123,19 грн (п. 7.1).
10.10.2024 сторони підписали Акт приймання-передачі Реєстру боржників від 10.10.2024 за договором факторингу, всього 1212 боржників.
Відповідно до реєстру боржників до договору №12-02/26 від 10.10.2024 до ТОВ «Фінансова компанія «Уно Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за договором № 1388747 на загальну суму 65174,99 грн (10999,99 грн – тіло кредиту, 48675,00 грн – проценти, 5500,00 грн – штрафні санкції), порядковий №888.
Згідно з платіжною інструкцією від 10.10.2024 № 3045 ТОВ «Фінансова компанія «Уно Капітал» сплатило на користь ТОВ «Селфі Кредит» кошти в сумі 729123,19 грн згідно з договором факторингу від 10.10.2024 №12-02/26.

15.12.2025 новий кредитор (ТОВ «ФК «Уно Капітал») направив позичальнику вимогу про повернення кредиту. У вимозі повідомляється, що 10.10.2024 між ТОВ ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Уно Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 12-02/26. Просить позичальника до 15.01.2026 погасити заборгованість за кредитним договором № 1388747 на загальну суму 65174,99 грн (10999,99 грн – тіло кредиту, 48675,00 грн – проценти, 5500,00 грн – штрафні санкції).

Випискою з ЄДР підтверджується, що позивач здійснює діяльність з надання інших фінансових послуг (вед – 64.99).

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.
Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються Цивільним Кодексом України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір № 1388747 про надання споживчого кредиту від 22.03.2024 підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором «B679», який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору, паспортом кредиту. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, в тому числі з паспортом споживчого кредиту, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договором зобов`язання.

Згідно з частинами 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).
ТОВ «Фінансова компанія «Уно Капітал» набуло від ТОВ ТОВ «Селфі Кредит» за договором про відступлення прав вимог № 10/10/24 права вимоги до відповідача за кредитним договором підписавши акт прийому-передачі Реєстру боржників.
На виконання договору № 12-02/26 про відступлення прав вимоги від 10.10.2024 укладеного між ТОВ ТОВ «Селфі Кредит» та позивачем, підписано Реєстр Боржників та Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором № 12-02/26 про відступлення прав вимоги від 10.10.2024 та сплачено фінансування у повному обсязі. Отже позивач, набув право вимоги до відповідача за договором № 1388747 від 22.03.2024.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Відповіддю ТОВ «Пейтек» від 19.11.2025, відповіддю АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 06.04.2026 та випискою про рух коштів за банківським рахунком за період з 22.03.2024 по 24.03.2024, підтверджується, що банківська карта4149 НОМЕР_2 належить відповідача і на неї було перераховано та отримано 22.03.2024 кошти в розмірі 11000,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до умов кредитного договору повне погашення тіла кредиту мало відбутися 07.03.2025.
Отже, станом на сьогоднішній день позивач вправі вимагати від позичальника повернення тіла кредиту.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заявлених позивачем вимог про стягнення процентів, суд зазначає таке.
Водночас, розглядаючи питання щодо задоволення заявлених позивачем вимог про стягнення процентів з відповідача, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 265/6582/16-ц від 04.09.2019.
Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, який набув чинності 24.12.2023, пунктом 5 розділу І цього Закону, внесені зміни до ст. 8 та Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
Так, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено ч. 5, у якій зазначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
А Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнені п. 17 у якому зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:
протягом перших 120 днів - 2,5 %;
протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Водночас у п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" зазначено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Тобто, вимоги п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", діють лише щодо договорів про споживчий кредит, які були укладені до набрання чинності цим Законом (до 24.12.2023) і лише, якщо строк їх дії продовжувався після набрання чинності цим Законом.
У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що оскільки кредитний договір у цій справі був укладений 02.08.2024, тобто після набуття чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", то на нього не поширюється п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
На підставі наведеного, умови кредитного договору у цій справі, щодо нарахування процентів у розмірі більшому ніж 1% на день, не відповідають вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому за період строку надання кредиту слід застосовувати процентну ставку у розмірі 1% в день, якщо у договорі передбачений більший її розмір.
З розрахунку заборгованості наданого позивачем видно, що позичальник частково сплачував за кредитним договором 5500,01 грн – 16.04.2024.

Отже за період з 22.03.2024 по 16.04.2024 позичальнику мало бути нараховано процентів в розмірі 2860,00 грн (11000,00 грн тіла кредиту * 1% на день * 26 днів).
Позичальник 16.04.2024 сплатив 5500,01 грн, отже на цю дату у нього залишилась заборгованість в розмірі: тіло кредиту 8359,99 грн (11000,00 грн тіла кредиту + 2860,00 грн нарахованих процентів – 5500,01 грн сплачених коштів) та 0,00 грн процентів.
За період з 17.04.2024 по 09.10.2024 позичальнику мало бути нараховано процентів в розмірі 14713,58 грн (8359,99 грн тіла кредиту * 1% на день * 176 днів).
Оскільки додаткових платежів не надходило, станом на 09.10.2024 включно у позичальника залишилась заборгованість в розмірі: тіло кредиту 8359,99 грн та 14713,58 грн нарахованих процентів (загальна сума заборгованості становить 23073,57 грн).
Доказів нарахування позичальнику процентів після 09.10.2024, матеріали справи не містять.
Позичальник не надав суду контррозрахунку заборгованості за кредитним договором, та доказів здійснення платежів за кредитним договором у більшому розмірі.

Відтак, суд дійшов висновку, що станом на день звернення з позовом відповідач кредитні кошти не повернув, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 8259,99 грн та заборгованості за процентами в сумі 14712,58 грн є підставними.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
За порушення строку кредиту позичальник зобов`язаний сплатити штраф: у розмірі 1650,00 грн на 4-й день порушення, та додатково по 121,00 грн починаючи з 5-го дня за кожний день невиконання зобов`язань (п. 6.4.1, 6.4.2). Штрафи нараховуються у момент сплати з урахуванням визначеної черговості (п. 6.4.3) .
Як суд встановив вище, відповідач своєчасно умови кредитного договору не виконував, суму кредиту не повернув, проценти за користування кредитними коштами не сплатив, отже позивач відповідно до умов договору мав право нарахувати відповідачу штраф.
Однак, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє на 90 діб Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 затвердженого Законом України № 4220-IX від 15.01.2025.
Отже, з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє воєнний стан.
Відтак, за період дії кредитного договору до позичальника не могли бути застосовані штрафні санкції та положення ст. 625 ЦК України.
На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги про стягнення неустойки в розмірі 5500,00 грн є безпідставними.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 22972,57 грн з яких: 8259,99 грн суми виданого кредиту, 14712,58 грн суми нарахованих процентів за період з 22.03.2024 по 09.10.2024; у стягненні 2740,00 грн тіла кредиту, 33962,42 грн процентів, 5500,00 грн штрафних санкцій, необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, то сплачений позивачем судовий збір необхідно стягнути з відповідача в розмірі 938,50 грн (35,25% від 2662,40 грн).
Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал» заборгованість за договором № 1388747 від 22.03.2024 про надання споживчого кредиту в розмірі 22072,57 грн з яких:
-8259,99 грн суми виданого кредиту,
-14712,58 грн суми нарахованих процентів за період з 22.03.2024 по 09.10.2024.

Відмовити у стягненні з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал» 2740,00 грн тіла кредиту, 33962,42 грн процентів та 5500,00 грн штрафних санкцій.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал» судовий збір у сумі 938,50 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал» (03150, м. Київ, вул. Маккейна Джона, буд. 39; ЄДРПОУ 39669296);
Відповідач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).
Повне судове рішення складене 17.06.2026.

Головуючий Р.Я. Смалюх