Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/2108/26
Номер провадження2/711/1736/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Кондрацької Н.М.
при секретарі Мелещенко О.В.,
позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції)
представників відповідачів Сакун І.В., Коваленко А.П., Ярош С.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури, 

В С Т А Н О В И В :

До Придніпровського районного суду міста Черкаси звернувся з позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури. У позовній заяві зазначає, що він зареєстрований і має право власності квартиру – по АДРЕСА_1 . З 2017 року його не допускають користуватись власністю і вимагають передати в користування групі осіб, яку організував ОСОБА_2 . Група осіб, яку організував ОСОБА_2 і сам є учасником цієї групи, проживають в коридорі і пожарному балконі під його квартирою, займаються вживанням і реалізацією наркотичних речовин, проституція, курять нікотині в тому числі наркотичні, в період Ковід-19 постійне порушення умов карантину. Позивач розпочав викликати наряд поліції з 2017 року, здійснив близько 200 викликів, поліція прибувала і заявляла, що тут в коридорі мають право проживати невідома група осіб з організатором ОСОБА_2 . ОСОБА_2 заявляє, що має власність у квартирі АДРЕСА_2 і проживає в цій квартирі, а по факту не має права власності, не має реєстрації в квартирі АДРЕСА_2 цього будинку, і наявного посвідчення особи, та проживає в коридорі з групою осіб під моєю квартирою. Група осіб, в складі якої організатор ОСОБА_2 , завдавали шкоди дверям (робили різні надписи, шкодили неодноразово замки), в коридорі пошкодили двері виходу на пожарний балкон, в зимній період відсутнє тепло збереження, неодноразово проводили погрози вбивством позивачу та насильством його неповнолітній доньці, зухвалою і цинічною поведінкою принижували особу, неодноразово застосовували фізичну силу з нанесення тілесних ушкоджень, на заяви позивача про вчинені кримінальні правопорушення групою осіб під організацією ОСОБА_2 правоохоронні органи (прокурори, поліція) проявляли бездіяльність , в наслідок чого позивач змушений звертатись до суду. Внаслідок чого за Ухвалами слідчих судів було зобов`язано ввести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування на підставі Ухвали слідчого судді було внесені відомості до ЄРДР погрози вбивством - кримінальне провадження № 42018251010000174 від 09.11.2018 року за п. 1 ст. 129 КК України, на підставі Ухвали слідчого судді було внесені відомості до ЄРДР нанесення тілесних ушкоджень групою осіб – ОСОБА_2 і Гринщук - кримінальне провадження № 12020256010001053 від 25.12.2020 року за п. 1 ст. 125 КК України, на підставі Ухвали слідчого судді було внесені відомості до ЄРДР нанесення тілесних ушкоджень тупим предметом – Гринщук - кримінальне провадження № 42021251010000021 від 10.03.2021 року за п. 1 ст. 125 КК України, на підставі Ухвали слідчого судді було внесені відомості до ЄРДР – організація місця вживання і реалізації наркотичних речовин, - кримінальне провадження № 42021252010000001 за п. 1 ст. 317 КК України від 19.03. 2021 року, на підставі Ухвали слідчого судді було внесені відомості до ЄРДР кримінальне провадження № 12018251010000735 від 30.01. 2018 року за ст. 356 КК України, на підставі Ухвали слідчого судді було внесені відомості до ЄРДР кримінальному проваджені № 42017251010000103 від 05. 07. 2017 року за ст. 364? КК України, на підставі Ухвали слідчого судді було внесені відомості до ЄРДР- кримінальне провадження № 42020251010000017 від 31. 01. 2020 року за ст. 190 КК України &- кримінальні справи вчинені за ознаками злочину погрози вбивством, застосування фізичної сили та нанесення тілесних ушкоджень, вимагання передачі власності, кримінальні справи вчинені за ознаками злочину зловживання службовим становищем і невиконання своїх обов`язків, Черкаською міською радою, Головою ОСББ «Переможець-32».
Постільки досудове розслідування не проводилось і умисно закривались кримінальні провадження, і ОСОБА_1 звертався для скасування постанов для закриття кримінальних проваджень, а матеріальна і моральна шкода зростала допуску до своєї квартири не мав. 26.06. 2022 року було пред`явлено позовну заяву з ціною позову – 448 226. 26 грн., про відшкодування матеріальної і моральної шкоди заподіяної незаконними рішеннями, протиправною довготривалою бездіяльністю, неефективним розслідуванням відповідачами з 2017 року в кримінальних провадженнях до суду з залученням правоохоронних органів – Черкаська обласна прокуратура , Головне управління НПУ в Черкаській області та Головне управління Державної казначейської служби України в Черкаській області
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.11. 2022 року вирішено щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Апеляційна і касаційна інстанція залишила без змін рішення суду першої інстанції, а позовну заяву без задоволення. 
Постільки обставини порушення прав ОСОБА_1 не припинились а набрали нових обставин з яких вбачається подальше порушення прав ОСОБА_1 – на користування власністю, погрози вбивством і застосування фізичної сили триває, досудові розслідування не проводяться і кримінальні провадження умисно закриваються , а саме: кримінальне провадження № 42020251010000017 від 31. 01. 2020 року за ст. 190 КК України
По суті досудового розслідування не має довготривалий строк ( 6 років ), потерпілий ОСОБА_1 позбавлений права на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, неодноразово ухвалами суду зобов`язано СВ розглянути клопотання про ознайомлення з матеріалами справи в порядку ст. 220 КПК України: ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.12. 2022 року справа № 712/10125/22 провадження № 1-кс/712/4454/22 ; ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.11. 2023 року справа № 712/12624/23 провадження № 1-кс/712/5610/23.
Допуску для ознайомлення до матеріалів кримінального провадження № 42020251010000017 від 31. 01. 2020 року за ст. 190 КК України потерпілий ОСОБА_1 не отримав на даний час невідомо про стан досудового розслідування, постанов про закриття також не надходило. 
По суті досудове розслідування у кримінальній справі № 42017251010000103 від 05. 07. 2017 року за ст. 364 КК України не проводиться довготривалий строк ( 9 років ), неодноразово кримінальне провадження закривалось, ОСОБА_1 - заявник, в статусі потерпілого відмовлено, щоб не мав права для ознайомлення з матеріалами справи і будь-якого впливу, на даний час інформації про закриття кримінального провадження ОСОБА_1 не надходило. 
Ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.02. 2024 року справа № 712/1186/24 провадження № 1-кс/712/594/24; чергове скасування постанови про закриття кримінального провадження. кримінальне провадження № 12018251010000735 від 30.01. 2018 року за ст. 356 КК України по суті досудове розслідування довготривалий час (8 років) не проводиться, службові особи Черкаської міської ради не допитуються, які вчинили кримінальне правопорушення, неодноразово закривалась кримінальна справа, потерпілий ОСОБА_1 доступу для ознайомлення з матеріалами справи не має, статус невідомий, постанови про закриття кримінального провадження на даний час не надходило. 
Ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01. 2023 року справа № 712/9462/22 провадження № 1-кп/712/385/23; Прокуратурі відмовлено у закритті кримінального провадження через суд. 
Кримінальне провадження № 42018251010000174 від 09.11.2018 року за п. 1 ст. 129 КК України. По суті досудове розслідування не проводилось довготривалий час (7 років), неодноразово кримінальне провадження закривалось, в допуску до матеріалів справи обмежувалось. Були винесені ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.12. 2022 року справа 712/10126/22 провадження№1-кс/712/4455/22; від 02.12. 2022 року справа 712/10126/22 провадження№1-кс/712/4455/22; від 02.12. 2024 року справа № 712/12783/24 провадження № 1-кс/712/5469/24; від 12.02. 2025 року справа №712/15462/24 провадження №1-кс/712/56/25; ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.04. 2025 року справа № 711/2668/25 провадження №1-кс/711/750/25, якою зобов`язано керівника Черкаської окружної прокуратури, чи його першого заступника або заступника, розглянути скаргу ОСОБА_1 від 14.03.2025 на недотримання прокурором розумних строків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №42018251010000174 від 09.11.2018, та у разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень, а у разі наявності підстав для відмови - винести відповідне процесуальне рішення у формі постанови. Неодноразово проводились скасування постанов про закриття кримінального провадження. 
Кримінальне провадження № 12020256010001053 від 25.12.2020 року за п. 1 ст. 125 КК України По суті досудове розслідування довготривалий час (5 років), неодноразово кримінальне провадження закривалось, в допуску до матеріалів справи обмежувалось. Ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.08. 2024 року справа №712/8706/24 провадження №1-кс/712/3650/24 - чергове скасування постанови про закриття кримінального провадження. 
Кримінальне провадження № 42021251010000021 від 10.03.2021 року за п. 1 ст. 125 КК України По суті досудове розслідування довготривалий час (5 років), неодноразово кримінальне провадження закривалось, в допуску до матеріалів справи обмежувалось. Ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.07. 2023 року справа № 712/6645/23 провадження 1-кс/712/3096/23; - чергове скасування постанови про закриття кримінального провадження. 
Кримінальне провадження № 12021255330000356 від 10.03.2021 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України. По суті досудове розслідування довготривалий час (5 років), неодноразово кримінальне провадження закривалось, в допуску до матеріалів справи обмежувалось. Відмічає, що ОСОБА_3 був активним учасником погроз вбивством з ножом, жодного разу не допитано, на даний час засуджено Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2024 року за частиною 2 ст. 307 КК України строком на 6 років. Ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.04. 2025 року справа №712/3523/25 провадження № 1-кс/712/1448/25; - чергове скасування постанови про закриття кримінального провадження.
Кримінального провадження №42022252010000102 від 14.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України По суті досудове розслідування довготривалий час (3,5 років) не проводиться, неодноразово кримінальне провадження закривалось, в допуску до матеріалів справи обмежувалось. Виносились ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.07. 2024 року справа № 712/7780/24 провадження № 1-кс/712/3325/24; Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.09. 2024 року справа № 712/7780/24 провадження № 1-о/712/4/24; Черкаського апеляційного суду від 24.09. 2024 року провадження № 11 сс/821/345/24 справа № 712/7780/24; Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.10. 2024 року справа №712/7780/24 провадження №1-о/712/5/24; - чергове скасування постанови про закриття кримінального провадження. 
Кримінальне провадження № 12022255330001811 від 11.11. 2022 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України По суті досудове розслідування довготривалий час (3,5 років), кримінальне провадження не закривалось, в допуску до матеріалів справи обмежувалось. 
Кримінальне провадження № 12025255330000381 від 08.04. 2025 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, по суті досудове розслідування не розпочато протягом 8 місяців. 
Кримінальне провадження № 42025252010000061 від 11.04. 2025 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України - тривала тяганина в судовому порядку, щоб вести відомості до ЄРДР кримінального право порушення вчиненого Головою правління ОСББ «Переможець-32» ОСОБА_4 , який є присяжним Соснівського районного суду м. Черкаси. Виносилась ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.01. 2025 року справа № 711/751/25 провадження № 1-кс/711/250/25, ухвала Черкаського апеляційного суду від 18.02. 2025 року сс/821/84/25 справа № 711/751/25 провадження № 11, ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04. 2025 року справа № 711/751/25 провадження №1-кс/711/415/25 Отже, відомості внесені до ЄРДР, досудове розслідування не розпочато у кримінальному провадженні № 42025252010000061 від 11.04. 2025 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, протягом 8 місяців. 
На його клопотання від 16.06. 2025 року прокуратурою надана відповідь щодо об`єднання кримінальних проваджень в одне та проведення досудове розслідування. На клопотання 25.11. 2025 року надано аналогічну відповідь. Досудове розслідування не проводиться, допитано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проведено слідчий експеримент. Фактично всі обставини кримінальних правопорушень відомі правоохоронним органам, допиту і обвинувачення не проводять, особам, які вчинили кримінальні правопорушення. 
З 2017 року позивач, як власник квартири позбавлений права на користування, постільки під квартирою проводиться реалізація і вживання наркотичних речовин, комунальні платежі, які він частково сплачує та ті що не сплачує - є нанесенням матеріальних збитків на суму. Комунальні платежі за власністю кв. АДРЕСА_3 за теплову енергію становить з 2017 року включно по 2025 рік – 45 865, 90, ОСББ «Переможець-32» -12869,78, вивіз ТПВ – 3545,29 , водоканал – щомісячно -39.57 за рік – 474,84 ,за вказаний період – 3798,72 – всього 66 079,69 грн. Неодноразове пошкодження вхідних дверей у квартирі є також спричиненням матеріальної шкоди на суму 1075.00 х 2 = 2150.00 грн
Також враховує його проживання за іншою адресою без оренди з 2017 року, лише за домовленості повна оплата за комунальні послуги, також є спричиненням матеріальної шкоди на суму. 
Щомісячна оплата - 1 216,23 грн. х (8 років х 12 місяців) = 43 784,28 грн. 
Матеріальні збитки становлять 66079,69 + 43784,28 + 2150.00 = 112 013,97 грн. 
З 2017 року погрози вбивством, застосування фізичної сили, приниження честі і гідності, вимагання віддати квартиру, завдає душевних страждань і підлягає відшкодуванню моральної шкоди - в розмірі 3 000 000 грн. 
Даний позов не має тотожності з позовом від 26.06. 2022 року, постільки позовна заява захвачує новий період часу, зазначає, що висновки щодо преюдиції (минулих рішень суду) Постанови Великої Палати ВС від 16 січня 2019 року у справі № 750/7865/18, Постанова ВС від 18 грудня 2019 року у справі № 761/29966/16-ц.
За викладеними обставинами вбачається, що не можливо спростувати, довготривалість досудових розслідувань з 2017 року, умисно не допитуються особи, які вчинили кримінальні правопорушення і не внесено звинувачення, вчинено нові кримінальні правопорушення і не розпочато досудове розслідування, фактично ОСОБА_1 жертвою внаслідок таких неправомірних дій органів слідства і прокуратури.
Просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування матеріальної шкоди 112 013,97 грн. , та моральної шкоди - 3 000 000 грн
Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 05.03.2026 головуючим суддею визначено Позарецьку С.М.
Ухвалою від 09.03.2026 заяву ОСОБА_1 про відвід судді задоволено та відведено суддю Позарецьку С.М. від розгляду справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2026 визначеного головуючої суддю Кондрацьку Н.М.
Ухвалою від 19.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Від представника відповідача Державної казначейської служби України Ярош С.В. через систему Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначається, що казначейство, ознайомившись з позовною заявою позивача від 05.03.2026 не погоджується із зазначеними вимогами у повному обсязі та вважає що в задоволенні позовних вимог належить відмовити керуючись п. 5 ч. 1 ст. 264 Цивільного процесуального кодексу України на підставі пояснень. Звертають увагу суду, що у справі відсутні будь які докази, які б підтверджували виникнення у позивача моральних страждань, душевних переживань, тощо. Твердження позивача, що винесення незаконних рішень, тривалої бездіяльності посадових осіб, пов`язаних з невиконанням своїх посадових обов`язків, не вчинення дій передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України є безумовною підставою для відшкодування шкоди - суперечить правовим висновкам, що викладені у постановах Верховного Суду від 03.02.2020 по справі № 757/66977/17-ц, від 01.04.2020 по справі № 641/7772/17, від 30.06.2020 по справі № 641/7984/17, від 11.09.2020 по справі № 638/11416/18, від 03.03.2021 по справі № 638/17962/15, від 08.04.2021 року у справі № 646/5261/19 у яких зазначено - суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Разом із тим, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди.
З огляду на твердження позивача, що сам по собі факт постановлення судом ухвал в кримінальному провадженні в порядку судового контролю за досудовим розслідуванням є підставою для відшкодування шкоди не відповідає правовим висновкам вищенаведених постанов Верховного Суду. Стосовно порушених прав позивача в кримінальному провадженні (не вчинення дій посадовими особами, необґрунтоване зволікання з вчиненням відповідних дій, тощо) то ці права можуть бути захищені в порядку оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому КПК і рішення прийняті в порядку судового контролю є справедливим відшкодуванням позивачу. Казначейство вважає, що порушені права позивача в кримінальних провадженнях не можуть захищатись в порядку цивільного судочинства.
Казначейство вважає визначену позивачем суму морального відшкодування в розмірі 3 000 000,00 грн надзвичайно надмірною, що призведе до безпідставного збагачення позивача за рахунок держави Україна.
Як вбачається з позовної заяви позивач обґрунтовує наявність матеріальної шкоди сплатою комунальних послуг у квартирі, де позивач не проживає, витрат на ремонт пошкоджених вхідних дверей позивача, а також витрат на сплату позивачем комунальних послуг за місцем свого фактичного проживання за період починаючи з 2017 року. Як вбачається з рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15.11.2022 у справі № 711/2763/22 з подібним складом учасників справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (в редакції від 24.07.2022р., яка прийнята судом) до Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Вказаним рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15.11.2022 у справі № 711/2763/22, що залишене без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 31.01.2023 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно наведеної норми вважаємо, що обставину відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 41 150,53 грн за період з 2017 року по 24.07.2022 належить врахувати при розгляді цієї справи.
Вважають, що у матеріалах справи відсутні докази, що майнова шкода позивачу нанесена діями працівників органів прокуратури та Національної поліції. З огляду на вищезазначене Казначейство вважає, що відсутні підстави для відшкодування позивачу за рахунок коштів Державного бюджету Україні матеріальної шкоди в сумі 112 013,97 гривень.
Крім того, належним способом захисту порушеного права позивача у разі задоволення судом його позовних вимог, буде стягнення з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь Позивача визначеної судом суми шкоди, а не стягнення зазначених коштів шляхом їх списання з ЄКР.
Представником Головного управління Національної поліції в Черкаській області Колєснік Н.І. подано відзив 01.04.2026 через систему Електронний суд. 
У поданому відзиві зазначається, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач. Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що подає відповідний позов.
Так, позивач зазначає, що вказаними діями відповідачів йому завдано моральної шкоди, які позначили негативні зміни у його житті: переживання, тривога, емоційна напруга. Просять суд врахувати, що позивачем не підтверджено причинно наслідкового зв`язку між погіршенням його стану здоров`я та діями відповідачів. Вважають, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому душевних страждань протиправними діями безпосередньо ГУНП в Черкаській області, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що стали наслідком протиправної бездіяльності відповідача, передбачених частиною другою статті 23 ЦК України.
Крім того, позивачем не надано жодного судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання дій працівників поліції протиправними, а посилання позивача про нібито незаконне розслідування у кримінальному провадженні є надуманими та не підтвердженні жодним процесуальним документом та судовим рішенням. Твердження позивача, що сам по собі факт постановлення судом ухвал в кримінальному провадженні в порядку судового контролю за досудовим розслідуванням є підставою для відшкодування шкоди не відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема у постанові від 08.04.2021 року у справі № 646/5261/19 у якій зазначено, що суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Разом із тим, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. Реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом у разі задоволення таких скарг, за висновком Верховного Суду (постанова від 05.10.2022 у справі № 766/9484/20), становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач. 
Що стосується порушених прав позивача в кримінальному провадженні (невчинення дій посадовими особами, необґрунтоване зволікання з вчиненням відповідних дій, тощо) то ці права можуть бути захищені в порядку оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому КПК і рішення прийняті в порядку судового контролю є справедливим відшкодуванням позивачу. Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами. Оскільки позивач не надав суду жодного доказу спричинення йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю/діями відповідача та заявленою моральною шкодою, вважаємо що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, щодо наявності матеріальної шкоди, сплатою комунальних послуг за квартиру за місцем свого фактичного проживання і за квартиру, де він не проживає, а також понесеними витратами на ремонт пошкодженого майна. Звертають увагу суду, що Придніпровським районним судом м.Черкаси при розгляді справи № 711/2763/22 за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вже досліджувалися вищезазначені обставини. Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15.11.2022 у справі № 711/2763/22, яке постановою Черкаського апеляційного суду від 31.01.2023 залишено без змін, зважаючи, що позивачем не надано належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження заподіяної йому матеріальної та моральної шкоди ГУНП в Черкаській області та Черкаською обласною прокуратурою, та під час розгляду справи не встановлено дій/бездіяльності з боку органі поліції та прокуратури, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.
Зважаючи на викладене, вважають за необхідне, при розгляді даної справи, врахувати встановлені Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі №711/2763/22, обставини, які послугували підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . У матеріалах справи відсутні будь-які докази, що майнова шкода спричинена діями працівників Національної поліції та органів прокуратури.
У відповіді на відзив Державної казначейської служби України, який поданий до суду 01.04.2026 через систему Електронний суд, ОСОБА_1 зазначає, що про системну неефективність та бездіяльність свідчить те, що кримінальні провадження тривають від 5 до 9 років, постанови про їх закриття неодноразово скасовувались судами, слідчі дії фактично не проводяться, позивач системно не допускається до матеріалів справ, відомості до ЄРДР вносяться переважно лише за ухвалами суду. Вважає, що правопорушення не припинились, а переросли у дії, спрямовані на заволодіння квартирою позивача. 
Щодо матеріальної шкоди указує, що позивач зазнав реальних збитків: витрати на утримання квартири витрати на вимушене проживання пошкодження майна. Відзив не містить жодного належного спростування цих обставин.
Щодо моральної шкоди зазначає, що позивач отримує систематичні погрози вбивством, застосування фізичної сили приниження честі та гідності, постійний психологічний тиск. Ці обставини тривають понад 8 років. Позивачу встановлено II групу інвалідності та визначено потребу у сторонньому догляді. Це підтверджує істотне погіршення здоров`я, тяжкі наслідки тривалого психологічного та фізичного впливу, непропорційність та тривалість порушень. 
Встановлюється прямий зв`язок: бездіяльність держави, відсутність захисту, триваючі правопорушення, психологічний і фізичний тиск, погіршення здоров`я, інвалідність. Отже, шкода є прямим наслідком протиправної бездіяльності.
Посилання відповідачів на попередні рішення є безпідставним, оскільки правопорушення тривають, з`явились нові кримінальні провадження, виникли нові обставини (інвалідність), шкода збільшилась. Тотожність спору відсутня.
Позивач є особою з інвалідністю та потребує догляду. Держава мала підвищений обов`язок захисту, однак не забезпечила безпеку, не провела ефективного розслідування, не припинила правопорушення, що є грубим порушенням прав людини.
Матеріали справи підтверджують системну бездіяльність правоохоронних органів, триваючий характер порушень (до 2026 року), неефективність розслідування, погіршення стану здоров`я позивача, наявність матеріальної та моральної шкоди. Відзив відповідачів є формальним та не спростовує зазначених фактів.
Просить задоволити позовні вимоги.
Позивачем 01.04.2026 подано через систему Електронний суд відповідь на відзив Головного управління Національної поліції України, яка є аналогічною до відповіді на відзив Державної казначейської служби України, який поданий до суду 01.04.2026 через систему Електронний суд.
Представником відповідача Черкаської обласної прокуратури Сакун І.В. 06.04.2026 подано до суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначається, що СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 42018251010000174 від 09.11.2018 за ч. 1 ст. 129, ст. 356, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 125 КК України. Постановами процесуальних керівників матеріали досудових розслідувань у ряді кримінальних проваджень, розпочатих за заявами ОСОБА_1 , у тому числі: № 42018251010000174 від 09.11.2018 за ч. 1 ст. 129 КК України, № 12020256010001053 від 25.12.2020 за ч. 1 ст. 125 КК України, № 42021251010000021 від 10.03.2021 за ч. 1 ст. 125 КК України, № 42021252010000001 від 19.03.2021 за ч. 1 ст. 317 КК України, № 12021255330000356 від 10.03.2021 за ч. 1 ст. 129 КК України, № 42022252010000102 від 14.09.2022 за ст. 356 КК України, № 12022255330001811 від 11.11.2022 за ч. 1 ст. 129 КК України об`єднані в одне провадження під № 42018251010000174. 
Кримінальне провадження № 42018251010000174 розпочато 09.11.2018 за фактом погроз вбивством ОСОБА_1 з боку його сусіда ОСОБА_2 , за ч. 1 ст. 129 КК України. У ході досудового розслідування встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є сусідами у багатоквартирному будинку, існують неприязні стосунки з приводу використання коридору загального користування знайомими останнього. За результатами розслідування 24.04.2019, 10.01.2020, 25.09.2021 та 11.04.2024 органом досудового розслідування приймались рішення про його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Через неповноту проведення досудового розслідування постанови про закриття кримінального провадження скасовувались: 29.05.2019 – прокурором, 31.07.2020 – слідчим суддею, 08.02.2022 – Черкаським апеляційним судом, 25.02.2025– слідчим суддею. З метою активізації та забезпечення ефективності досудового розслідування, прокурорами у даному кримінальному провадженні 29.05.2019, 29.10.2020, 18.12.2020, 11.05.2021, 05.01.2022, 12.08.2022, 14.06.2023, 16.04.2025, 25.06.2025, 09.12.2025 в порядку ст. 36 КПК України надавались письмові вказівки про проведення необхідних слідчих (розшукових) і процесуальних дій. 
Кримінальне провадження № 12020256010001053 розпочато 25.12.2020 на виконання ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.12.2020 за скаргою ОСОБА_1 про внесення відомостей до ЄРДР за фактом нанесення останньому тілесних ушкоджень невстановленими особами, за ч. 1 ст. 125 КК України. У ході досудового розслідування потерпілий ОСОБА_1 показав, що до судово-медичного експерта він не звертався, лікар-дерматолог, до якого звертався потерпілий, поставив йому діагноз: псоріаз. Також у кримінальному провадженні допитано ряд свідків. Відсутність будь-яких документальних підтверджень про те, що ОСОБА_1 спричинено тілесні ушкодження унеможливлює проведення судово-медичної експертизи з метою установлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні надавались письмові вказівки – 15.01.2021, 17.08.2021, 11.01.2022, 06.05.2022, 29.06.2022, 09.08.2022, 01.11.2022, 08.05.2023. Також 16.04.2021 процесуальним керівником на адресу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області скеровано лист, в якому ініційовано питання про відсторонення дізнавача від проведення досудового розслідування у зв`язку з неефективністю, за результатами розгляду якого замінено старшого групи дізнавачів. Стан досудового розслідування у кримінальному провадженні 15.09.2021 заслухано у першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури. За результатами обговорення 20.10.2021 на адресу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області скеровано вказівку про усунення порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування. За результатами досудового розслідування 24.09.2021 дізнавачем прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. У подальшому постанова про закриття кримінального провадження 12.10.2021 скасована прокурором як незаконна та необґрунтована. 
Кримінальне провадження № 42021251010000021розпочато 10.03.2021 за ч. 1 ст. 125 КК України за заявою ОСОБА_1 про те, що 25.01.2021, близько 11 год 00 хв біля його квартири АДРЕСА_4 невстановлена особа умисно нанесла йому тілесні ушкодження. За результатами досудового розслідування 29.03.2021 дізнавачем СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Ураховуючи, що зазначене рішення прийнято передчасно, без проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, постановою першого заступника керівника Черкаської окружної прокуратури 15.12.2021 скасовано постанову про закриття кримінального провадження та з метою активізації досудового розслідування прокурором неодноразово надавалися вказівки в порядку ст. 36 КПК України. 
Розпочато 19.03.2021 СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області на виконання ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.03.2021 за заявою ОСОБА_1 від 25.02.2021 кримінальне провадження № 42021252010000001 з приводу того, що з 2017 року ОСОБА_2 у коридорному приміщенні будинку АДРЕСА_5 разом з невстановленими особами вживають наркотичні засоби та вчиняють інші протиправні дії, за ч. 1 ст. 317 КК України. У ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження допитано в якості свідків мешканців будинку АДРЕСА_5 , однак інформація, викладена в заяві ОСОБА_1 , не підтвердилась. За результатами досудового розслідування слідчим 21.10.2021 прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Вказана постанова 28.12.2021 скасована ухвалою Черкаського апеляційного суду. У подальшому слідчим знову 14.04.2022 прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження, яке 16.05.2022 скасовано прокурором. З метою забезпечення активізації досудового розслідування процесуальним керівником надавались письмові вказівки: 12.08.2021, 29.07.2022, 22.08.2022, 27.10.2022, 26.01.2023. Стан досудового розслідування у кримінальному провадженні 30.08.2023 заслухано на оперативній нараді у Черкаській окружній прокуратурі. До об`єднання матеріалів досудових розслідувань у провадженні СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебувало кримінальне провадження № 12021255330000356 від 10.03.2021 за ч. 1 ст. 129 КК України за заявою ОСОБА_1 про те, що протягом лютого 2021 року на його адресу надходять погрози життю та здоров`ю від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших. З метою забезпечення активізації досудового розслідування процесуальним керівником надавались письмові вказівки: 11.05.2021, 14.06.2023. Стан досудового розслідування у кримінальному провадженні 15.09.2021 заслуховувався на оперативній нараді у Черкаській окружній прокуратурі. 
Також до об`єднання матеріалів досудових розслідувань у провадженні СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебувало кримінальне провадження № 42022252010000102 від 14.09.2022 за ст. 356 КК України за заявою ОСОБА_1 від 06.09.2022 з приводу того, що 05.09.2022 невстановлена особа вчинила незаконні дії всупереч установленому законом порядку, які перешкоджають заявнику користуватися власним житлом. З метою забезпечення активізації досудового розслідування процесуальним керівником надавались письмові вказівки: 09.12.2022, 13.06.2023, 18.08.2023. Також 18.08.2023 на адресу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області скеровано вказівку про усунення порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування. 
До об`єднання матеріалів досудових розслідувань у провадженні СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області також перебувало кримінальне провадження № 12022255330001811 від 11.11.2022 за ч. 1 ст. 129 КК України. Зазначене кримінальне провадження розпочато на виконання ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.10.2022 у справі № 712/10097/20 за колективним зверненням мешканців буд. АДРЕСА_5 , щодо внесення відомостей в ЄРДР та початок досудового слідства за фактом вчинення неправомірних дій мешканцем ОСОБА_2 , які на їх думку виражались в погрозах фізичною розправою. За результатами досудового розслідування дізнавачем прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, процесуальним керівником 17.06.2024 вказана постанова дізнавача скасована, а з метою забезпечення активізації досудового розслідування надано письмові вказівки: 17.06.2024 та 21.11.2024. Наразі досудове розслідування триває в об`єднаному кримінальному провадженні. 
Також СД Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області 30.01.2018 розпочато кримінальне провадження № 12018251010000735 на виконання ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.01.2018 за скаргою ОСОБА_1 , щодо вчинення, на думку заявника, службовими особами Черкаської міської ради, Департаменту архітектури, містобудування та інспектування, Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області самоправних дій, за ст. 356 КК України. Установлено, що ОСОБА_1 вважає незаконними дії вище перелічених службових осіб у зв`язку з тим, що ними надано дозвіл на прибудову приміщення його сусідами, які проживають на 1 поверсі багатоквартирного будинку. За результатами досудового розслідування 18.12.2019 слідчим прийнято рішення про закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, яке 10.02.2020 скасовано прокурором. З метою активізації досудового розслідування прокурором 15.02.2018, 01.04.2019, 20.11.2019, 29.10.2020, 09.08.2022, 08.02.2023, 17.02.2026 надавалися письмові вказівки у кримінальному провадженні в порядку ст. 36 КПК України. Крім того, 17.10.2020 на адресу СУ ГУНП в Черкаській області скеровано листа про проведення службового розслідування за фактами неефективного досудового розслідування. За результатами проведеного службового розслідування службові особи органу досудового розслідування до відповідальності не притягувалися. У подальшому за результатами проведеного досудового розслідування 07.06.2021 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.12.2021 постанову про закриття вказаного кримінального провадження від 07.06.2021 скасовано, як таку, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК України. У кримінальному провадженні 08.11.2022 прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, яке в подальшому 08.02.2023 скасовано процесуальним прокурором. Крім того, 26.03.2026 на адресу керівника Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області скеровано вказівку про проведення службового розслідування фактів неефективного досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні. 
Також СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42020251010000017 від 30.01.2020 за ч.1 ст. 190 КК України. Так, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/57/20 від 20.01.2020 зобов`язано прокурора Черкаської місцевої прокуратури внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі викладених ОСОБА_1 обставин в його заяві від 28.12.2019, щодо неправомірних, на думку заявника, дій голови правління ОСББ «Переможець-32». Слідчим 12.06.2020 прийнято рішення про закриття даного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, яке скасовано прокурором 09.07.2020. З метою активізації досудового розслідування (дізнання) прокурором неодноразово (06.02.2020, 06.01.2023, 15.05.2023, 23.07.2025, 25.03.2026) надавалися вказівки в порядку ст. 36 КПК України. Крім того, 24.11.2022 на адресу керівництва ВД ГУНП в Черкаській області та 28.03.2024 і 25.03.2026 СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області скеровано вказівки про усунення порушення вимог кримінального процесуального законодавства під час досудового розслідування у кримінальному провадженні. Наразі досудове розслідування триває. 
СД Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42025252010000061 від 11.04.2025 за ст. 356 КК України. Зазначене кримінальне провадження розпочато на виконання ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси за заявою ОСОБА_1 від 25.01.2025 щодо самоправних дій голови ОСББ «Переможець-32», який перешкоджав заявнику пройти до квартири, співвласником якої він є. З метою здійснення повного, ефективного та об`єктивного досудового розслідування у даному кримінальному провадженні процесуальним керівником в порядку ст. 36 КПК України 14.06.2025, 09.12.2025 надавались письмові вказівки дізнавачу щодо проведення слідчих та процесуальних дій. У зв`язку з недотриманням дізнавачем вимог кримінального процесуального законодавства Черкаською окружною прокуратурою перед керівництвом Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області 26.03.2026 ініційовано питання щодо проведення службового розслідування, а також притягнення винних осіб до відповідальності. У кримінальному провадженні 27.02.2026 змінено дізнавача, який здійснюватиме досудове розслідування. На даний час досудове розслідування триває. 
СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42017251010000103, розпочатому 05.07.2017 за заявою ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 364-1 КК України. Так, на думку ОСОБА_1 «ОСББ «Переможець-32» створено з порушенням вимог законодавства, а тому установчі документи, статут та рішення загальних зборів є незаконними. З порушенням законодавства також нараховувались комунальні платежі, оскільки, голова ОСББ «Переможець-32» ОСОБА_7 незаконно укладала договори про надання послуг енергосервісу, чим йому завдана моральна шкода. У ході досудового розслідування допитано як свідка голову ОСББ «Переможець-32» ОСОБА_7 , яка показала, що з 22.11.2014 працює головою ОСББ «Переможець-32». За роки її головування жодних скарг від мешканців будинку не надходило, рішення приймаються згідно зі статутом та колективних зборів мешканців ОСББ. Сам же ОСОБА_1 участі у зборах не бере, має постійні нарікання та претензії і за час існування ОСББ не сплатив жодного обов`язкового платежу. Допитані як свідки мешканці будинку АДРЕСА_5 ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 показали, що в цілому робота по будинку проводиться (ремонт під`їздів, встановлення освітлення, тощо), але наявні певні недоліки в роботі, зокрема, несвоєчасна заміна ламп, відсутність повної інформації про роботу ОСББ, проведення деяких зборів без відома мешканців, тощо. З приводу ОСОБА_1 пояснили, що з ним постійно відбуваються конфлікти. 
Також з`ясовано, що за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1 про визнання недійсними установчих документів, скасування державної реєстрації, визнання недійсними та скасування протоколів і рішень ОСББ «Переможець-32» рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.06.2019 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Зазначене рішення постановою Черкаського апеляційного суду від 26.12.2019 та постановою Верховного Суду України від 06.08.2020 залишено без змін. 
Окрім того, згідно матеріалів кримінального провадження фактів завдання ОСОБА_1 шкоди внаслідок вчинення неправомірних, на його думку, дій не встановлено. Окрім того, неодноразово ініціювалося питання про проведення службового розслідування щодо усунення виявлених порушень вимог кримінального процесуального законодавства у діяльності Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області. За результатами проведеного службового розслідування службові особи органу досудового розслідування до відповідальності не притягувалися. З метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин вказаного кримінального провадження процесуальним прокурором у порядку ст. 36 КПК України неодноразово надавались письмові вказівки. За результатами досудового розслідування 28.12.2023 слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, копія якої скерована заявнику ОСОБА_1 та останнім не оскаржувалася. 
Вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів заподіяння моральної шкоди та наявності вини працівників органів досудового розслідування чи протиправності дій прокуратури, причинного зв`язку між рішеннями, діями або бездіяльністю органу досудового розслідування, прокуратури, суду і шкодою, не доведено належними і допустимими доказами самого факту заподіяння шкоди такими діями відповідачів. Сам факт звернення позивача з заявами до правоохоронних органів чи до суду не може свідчити про реальне порушення його прав, а не погоджуючись з рішеннями слідчого чи прокурора, він у повному обсязі реалізував своє конституційне право на доступ до правосуддя шляхом звернення до слідчого судді, який здійснює судовий контроль за додержанням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях.
ОСОБА_1 стверджує про тривалу бездіяльність, проте матеріали наглядових проваджень свідчать про зворотне. Прокурорами систематично вживалися заходи для активізації розслідування:- надання вказівок: у кримінальному провадженні № 42018251010000174 (та об`єднаних з ним) прокурорами було надані письмові вказівки у період з 2019 2025 (зокрема 29.05.2019, 29.10.2020, 18.12.2020, 11.05.2021, 05.01.2022, 12.08.2022, 14.06.2023, 16.04.2025, 25.06.2025, 09.12.2025) в порядку ст. 36 КПК України для забезпечення ефективності слідства.- скасування незаконних постанов: прокуратура самостійно виявляла недоліки слідства та скасовувала постанови про закриття проваджень (наприклад, прокурором скасовано постанову від 29.05.2019, 10.02.2020, 12.10.2021 та інші).- реагування на неефективність слідства: 16.04.2021 прокурором ініційовано питання про відсторонення дізнавача через неефективність, що призвело до заміни старшого групи дізнавачів.- 27.02.2026 у провадженні № 42025252010000061 вчергове змінено дізнавача для забезпечення об`єктивності.- 26.03.2026 у провадженні № 42025252010000061 прокуратурою ініційовано проведення службового розслідування стосовно працівників Черкаського РУП ГУНП за фактами недотримання вимог КПК. Відповідно до ст. 303–307 КПК України, рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником або потерпілим до слідчого судді. У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на численні факти скасування постанов про закриття проваджень (зокрема ухвали від 31.07.2020, 08.02.2022, 25.02.2025 тощо) як на доказ "незаконності" дій правоохоронців. Однак, з позиції чинного законодавства така позиція є помилковою з огляду на наступне:- скасування постанови про закриття кримінального провадження слідчим суддею свідчить про неповноту досудового розслідування, а не про вчинення правоохоронцями протиправного діяння в розумінні цивільного права. Слідчий суддя, скасовуючи постанову, зазвичай вказує на необхідність проведення додаткових слідчих дій (допитів, експертиз), які не були виконані раніше. Як вбачається з матеріалів справ, після кожного скасування постанови слідчим суддею:- досудове розслідування негайно відновлювалося.- прокурорами надавалися конкретні письмові вказівки в порядку ст. 36 КПК України щодо виконання тих процесуальних дій, на які вказав суд.- прокуратурою ініціювалися питання про зміну слідчих/дізнавачів або проведення службових перевірок у разі виявлення системних недоліків (листи прокурора від 16.04.2021 та 26.03.2026). Саме по собі скасування процесуального рішення судом не є автоматичною підставою для відшкодування шкоди за ст. 1176 ЦК України. Для стягнення коштів необхідно довести, що скасоване рішення спричинило реальну та невідворотну шкоду правам особи. В даному випадку, скасування постанов навпаки забезпечувало позивачу доступ до правосуддя та продовження перевірки його доводів, що є реалізацією його прав, а не їх порушенням. Більшість постанов про закриття (від 24.04.2019, 18.12.2019, 12.06.2020, 08.11.2022, 21.10.2021) приймалися слідчими на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (відсутність складу злочину), оскільки в ході розслідування факти, викладені ОСОБА_1 (щодо погроз, тілесних ушкоджень), не знаходили свого підтвердження. Наявність ухвал про скасування таких постанов лише вказує на триваючий процес збору доказів у складних міжособистісних конфліктах, де свідки та матеріали експертиз не дають однозначних підстав для пред`явлення підозри третім особам. Факт скасування постанов слідчим суддею підтверджує ефективність існуючого механізму судового контролю, яким позивач успішно користувався. Це свідчить про те, що держава забезпечила ОСОБА_1 всі процесуальні можливості для захисту його інтересів, а отже, підстави для визнання дій органів прокуратури незаконними у цивільно-правовому сенсі — відсутні. Отже, наявність великої кількості процесуальних рішень (вказівок, скасувань постанов, ініціювання службових перевірок) свідчить про те, що прокуратура в межах повноважень вживала всіх заходів для забезпечення законності. Відсутність бажаного для позивача результату обумовлена відсутністю доказової бази та об`єктивними обставинами конфлікту, а не бездіяльністю прокурорів. Тривалість розслідування обумовлена не бездіяльністю, а специфікою конфліктних ситуацій, описаних позивачем. Усі провадження стосуються тривалих міжособистісних конфліктів між мешканцями багатоквартирного будинку ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 / іншими особами). 
Більшість заяв позивача базуються на його суб`єктивному сприйнятті подій, які не підтверджуються іншими свідками (мешканцями будинку) або матеріалами експертиз. Відсутність співпраці з боку позивача: у провадженні № 12020256010001053 ОСОБА_1 , стверджуючи про тілесні ушкодження, не звернувся досудово-медичного експерта, що унеможливило встановлення ступеня їхньої тяжкості та, як наслідок, затягнуло прийняття остаточного рішення. Розслідування з 2017 року не є статичним. Протягом цього часу позивач подавав десятки нових заяв про різні події (від погроз до самоправства ОСББ). Це призводило до реєстрації нових проваджень та необхідності їх подальшого об`єднання (наприклад, об`єднання 7 проваджень в одне під № 42018251010000174); необхідності перевірки кожного нового факту окремо, що об`єктивно потребує додаткового процесуального часу.
Сама по собі тривалість часу спростовується фактом постійного втручання прокуратури з метою активізації процесу – надання вказівок, ініціювання службових перевірок, проведення заміни слідчих груп тощо. У даному випадку тривалість розслідування є наслідком необхідності перевірки великого обсягу суперечливих даних, які надаються сторонами конфлікту, а не наслідком умисного затягування з боку прокуратури. 
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.11.2022 у задоволенні аналогічних вимог ОСОБА_1 було відмовлено, що підтверджує: тривалість розслідувань у цих конфліктах сама по собі не є ознакою протиправної бездіяльності держави. Твердження ОСОБА_1 про "неможливість спростування" тривалості розслідування є маніпулятивним, оскільки він ототожнює тривалість процедури з її незаконністю. Проте матеріали справи підтверджують, що протягом усього періоду з 2017 року держава в особі прокуратури вживала активних наглядових дій, а тривалість розслідування викликана виключно об`єктивними складнощами доказування та поведінкою самого позивача. Предметом спору у цій справі є стягнення на користь конкретної фізичної особи коштів з Державного бюджету України, який складає матеріальну основу реалізації державою своїх гуманітарних, економічних та політичних функцій, спрямованих на забезпечення кожній людині належних умов життя. Ураховуючи викладене, використання бюджетних коштів повинно бути ефективне, обґрунтоване, справедливе й неупереджене, що становить значний суспільний інтерес як для Держави України, так і для кожного її громадянина. 
Позивач включає до складу збитків заборгованість або сплачені кошти за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_6 . Посилання на те, що позивач не міг користуватися квартирою через дії третіх осіб ( ОСОБА_2 ), не перекладає відповідальність за оплату послуг на державу.
Позивач стверджує, що вимушений був орендувати інше житло через неможливість доступу до власного. У позовній заяві зазначено, що проживання за іншою адресою здійснювалося "без оренди з 2017 року, лише за домовленістю". При цьому позивач самостійно розраховує збитки на підставі "повної оплати за комунальні послуги". ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів (договорів оренди, квитанцій про оплату), які б підтверджували реальність цих витрат, витрати на комунальні послуги за іншою адресою є власним вибором позивача щодо місця проживання і не мають прямого причинно наслідкового зв`язку з діями органів прокуратури.
Позивачем не надано актів огляду місця події, висновків експертів або квитанцій, які б підтверджували факт пошкодження майна саме внаслідок бездіяльності прокуратури, а також підтверджували б ринкову вартість відновлювальних робіт. 
Ураховуючи наведене, просить відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Черкаській області та Державної казначейської служби про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.
Позивачем ОСОБА_1 через систему Електронний суд 06.04.2026 подано відповідь на відзив, у якій він зазначає, що жодних постанов про закриття кримінальних проваджень (від 28.12.2023 чи інших дат) поштою не отримував. Відповідачі додають до відзиву копії «супровідних листів», проте не надають доказів поштового відправлення (реєстрів поштових відправлень, фіскальних чеків Укрпошти або описів вкладення), які б підтверджували, що ці листи виходили за межі канцелярії поліції. 
Вважає, що приховування постанови про закриття протягом понад двох років спрямовано на оскарження рішення до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України. 
У провадженні № 12018251010000735 відповідачі заявляють про наявність дозволів у сусідів, але не надають їх суду. Отже, слідство не проводиться, факти не перевіряються. Прокуратура у відзиві посилається на наявність «дозволів» на прибудову приміщення сусідами, що є голослівним. Жодних оригіналів або належним чином завірених копій таких дозволів стороною відповідачів суду не надано. Більш того, перевірка через реєстри ДАБІ підтверджує відсутність законних підстав для будівництва. Слідство фактично «легалізує» самоправство, відмовляючись перевіряти елементарні факти, що є прямою бездіяльністю. 
У провадженні № 12020256010001053 не здійснюється досудове слідство, встановлені особи не допитуються, що свідчить про умисне затягування справи до закінчення строків давності. Саме це відчуття несправедливості та незахищеності стало тригером для погіршення здоров`я та отримання інвалідності. Саме те, що злочини не розслідуються, а документи приховуються — призвів до нервового виснаження та отримання II групи інвалідності позивачем. 
Ухвалою суду від 15.04.2026, із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання у справі та призначено справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що усі обставини зазначені ним у позові. Зауважив, що у кримінальних провадженнях вказівки прокурора не виконуються. Наявна бездіяльність з боку відповідачів, а неправомірні дії тривають. Матеріальна шкода полягає у тому, що він не проживає у своїй квартирі, але платить за комунальні послуги, винаймає квартиру з 2017 року і сплачує там комунальні послуги. Подані квитанції підтверджують таку сплату, це є орієнтовно. Також вважає, що якби у кримінальних провадженням вчасно здійснювалось розслідування, то він би мав доступ до своєї квартири. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що набув 2 групу інвалідності, відчуває страждання з 2017 року.
Представник Черкаської обласної прокуратури Сакун І.В. заперечувала щодо задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві.
Представник Головного управління Національної поліції в Черкаській області Коваленко А.П. заперечувала щодо задоволення позовних вимог та повідомила, що довготривале досудове розслідування не є підставою для відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Крім того, відсутній причинно –наслідковий зв`язок між діями поліції та отриманою моральної шкодою. Позивачем не надано доказів щодо перешкоджання йому проживати у квартирі. Звернула увагу на винесене рішення Придніпровським районним судом міста Черкаси за позовними вимогами ОСОБА_1 .
Представник Державної казначейської служби України Ярош С.В. заперечував щодо задоволення позовних вимог, з підстав викадених у відзиві на позовну заяву.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної ( немайнової шкоди) ( п.8,9 ч.2 ст. 16 ЦК України).
Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, позивач зокрема, обґрунтовував свої вимоги неефективністю та надмірною тривалістю здійснення кримінального провадження.
Так, судом встановлено, що органами досудового розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальних провадженнях №42018251010000174 від 09.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України за фактом погроз вбивством ОСОБА_1 з боку його сусіда ОСОБА_2 ; 
№12020256010001053 від 25.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за фактом нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень невстановленими особами; 
№42021251010000021 від 10.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за заявою ОСОБА_1 про те, що 25.01.2021, близько 11 год 00 хв біля його квартири АДРЕСА_4 невстановлена особа умисно нанесла йому тілесні ушкодження;
№ 42021252010000001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України з приводу того, що з 2017 року ОСОБА_2 у коридорному приміщенні будинку АДРЕСА_5 разом з невстановленими особами вживають наркотичні засоби та вчиняють інші протиправні дії; 
№12018251010000735 від 30.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України за скаргою ОСОБА_1 , щодо вчинення, на думку заявника, службовими особами Черкаської міської ради, Департаменту архітектури, містобудування та інспектування, Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області самоправних дій; 
№42017251010000103 від 05.07.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України за заявою ОСОБА_1 з приводу створення «ОСББ «Переможець-32»; 
№42020251010000017 від 31.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України на підставі викладених ОСОБА_1 обставин в його заяві від 28.12.2019, щодо неправомірних, на думку заявника, дій голови правління ОСББ «Переможець-32»; 
№12021255330000356 від 10.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України; 
№42022252010000102 від 14.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України за заявою ОСОБА_1 від 06.09.2022 з приводу того, що 05.09.2022 невстановлена особа вчинила незаконні дії всупереч установленому законом порядку, які перешкоджають заявнику користуватися власним житлом; 
№12022255330001811 від 11.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України; 
№42025252010000061 від 11.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України за заявою ОСОБА_1 від 25.01.2025 щодо самоправних дій голови ОСББ «Переможець-32», який перешкоджав заявнику пройти до квартири, співвласником якої він є.
Постановами процесуальних керівників матеріали досудових розслідувань у ряді кримінальних проваджень, розпочатих за заявами ОСОБА_1 , у тому числі: № 42018251010000174 від 09.11.2018 за ч. 1 ст. 129 КК України, № 12020256010001053 від 25.12.2020 за ч. 1 ст. 125 КК України, № 42021251010000021 від 10.03.2021 за ч. 1 ст. 125 КК України, № 42021252010000001 від 19.03.2021 за ч. 1 ст. 317 КК України, № 12021255330000356 від 10.03.2021 за ч. 1 ст. 129 КК України, № 42022252010000102 від 14.09.2022 за ст. 356 КК України, № 12022255330001811 від 11.11.2022 за ч. 1 ст. 129 КК України об`єднані в одне провадження під № 42018251010000174.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Особа має право на компенсацію від держави за невиконання державою свого позитивного зобов`язання щодо проведення ефективного та незалежного розслідування злочину.
Розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані. Критеріями оцінки ефективності розслідування є адекватність дій, проведених органом досудового розслідування, своєчасність розслідування та незалежність слідства.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду визначені статтею 1166 та статтею 1167 ЦК України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність держави за дії чи бездіяльність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності наявність вини посадових осіб та органів державної влади не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності та доказування інших елементів складу цивільного правопорушення.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).
Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової чи службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Необхідною підставою для притягнення держави до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії (бездіяльність) органу державної влади, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).
Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (див. mutatis mutandis $ 67 рішення Європейського суду з прав людини від 25 березня 1999 року у справі "Пелісьє і Сассі проти Франції" (Pelissier and Sassi v France); з 35 рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 1997 року у справі "Філіс проти Греції" (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92). Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови..."
У постанові від 3 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо.
Питання щодо відшкодування шкоди, завданої особі надмірною тривалістю досудового розслідування кримінального провадження, були досліджені у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 362/15/16-ц (провадження № 61-5805св20), від 21 липня 2021 року в справі № 646/7015/19 (провадження № 61-1452св21), від 01 грудня 2021 року в справі № 308/14232/18 (провадження № 61-10961св20), від 23 лютого 2022 року в справі № 646/5368/19 (провадження № 61-15330св21).
За змістом частин першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок, як умова відповідальності, виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями або бездіяльністю. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.
При цьому, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка або бездіяльність, без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка або бездіяльність, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлювати юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди).
Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Аналіз положень статей 23, 1174 ЦК України свідчить про те, що моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою і при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності, виваженості і справедливості.
Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому та важливому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, оскільки не будь-які неправомірні дії і не будь-які моральні страждання, як-то тимчасові хвилювання, образи, чи незручності, можуть бути підтвердженням такої шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1173 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1166,1167,1173 ЦК України.
Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 25 січня 2021 року у справі № 227/4410/19 (провадження № 61-9407св20), від 22 березня 2021 року у справі № 203/1067/19 (провадження № 61-23293св19), від 25 березня 2021 року у справі № 227/3052/19 (провадження № 61-22337св19).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Позивач указує, що діями та бездіяльністю відповідачів йому нанесена моральна шкода, яка складається з 66079,69 грн за сплату комунальних послуг кв. АДРЕСА_3 , 2150 грн витрат на відновлення пошкоджених дверей у квартирі, 43784,28 грн витрат за сплату комунальних послуг в орендованій ним квартирі. Крім того, з 2017 року здійснювались погрози вбивством, застосування фізичної сили, приниження честі та гідності, вимагання віддати квартиру, завдало позивачу моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 3000000 грн.
Розмір такої шкоди, за обставин довготривалого досудового слідства у кримінальних провадженнях, виник у 2017 році та триває донині, про що свідчать інші нові обставини, які не були досліджені судом під час ухвалення 15.11.2022 рішення Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі 711/2763/22 (унесення до ЄРДР нових кримінальних проваджень, скасування слідчими суддями постанов, сплата за отримані комунальні послуги за адресою АДРЕСА_7 та по АДРЕСА_6 ).
Положеннями статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Позивачем на обґрунтування своїх вимог надано суду ухвали слідчих суддів, відповідно до яких було зобов`язано уповноважених осіб розглянути клопотання ОСОБА_1 , скасовано постанову про закриття кримінального провадження, зобов`язано розглянути скаргу на недотримання процесуальних строків, зобов`язано уповноважених осіб внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, надано протокол повторного допиту свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_6 у кримінальному провадження № 12020256010001053 від 25.12.2020, фотосвітлини від 17.02.2024, 19.02.2024, 23.09.2022, 24.09.2023, 20.06.2024, 16.05.2024, фотосвітлину із зображенням замку від 05.02.2021, товарні чеки на суму 1075 грн та 1075 грн від 05.02.2021 та від 30.05.2021, акти опитування сусідів від 19.02.2021 та від 17.05.2021, 24.07.2021, 25.07.2021, скрін шот з сайту Полтава.Новини щодо затримання чоловіка у м. Черкаси по вул. 30-річча Перемоги з наркотиками, відповіді ГУНП в Черкаській області щодо звернень ОСОБА_1 за період часу з 01.01.2017 по 18.11.2020, з 20.01.2021 по 03.09.2021, з 03.09.2021 по 30.11.2022, довідка лікаря ОСОБА_11 від 09.01.2024 щодо встановленого діагнозу ОСОБА_1 , квитанції на оплату послуг за адресою АДРЕСА_7 , де платником зазначена ОСОБА_12 та ОСОБА_1 .
Позивачем указується, як у позовній заяві, так і в своїх поясненнях у судовому засіданні на обґрунтування позову, що він є власником кв. АДРЕСА_3 , однак жодних підтверджуючих доказів щодо цього суду надано не було.
Крім цього, суду також не надано доказів щодо укладання ОСОБА_1 договору оренди кв. АДРЕСА_8 . Як і не надано доказів, які б обґрунтовували неможливість проживання у квартирі за однією адресою (кв. АДРЕСА_3 ) та необхідність винаймати іншу квартиру (кв. АДРЕСА_8 ).
Долучені до позовної заяви копії товарних чеків на придбання дверного замку, фото світлини із зображенням приміщень, людей, скрін шоти з інтернет видання не доводять причинно-наслідкового зв`язку з бездіяльністю та діями відповідачів, яка оскаржується позивачем, та не свідчать про необхідність їх придбання у межах розгляду цієї справи.
Позивач також обґрунтовує вимоги щодо відшкодування шкоди бездіяльністю відповідачів, зважаючи, на те, що процесуальні рішення слідчого скасовувались слідчим суддею.
Так, однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до змісту ч.1 статті 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора.
За правилом ч.2 статті 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.
Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності.
Суд зауважує, що наявність ухвал слідчих суддів щодо скасування постанов уповноваженої особи, яка здійснює досудове слідство, саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування шкоди. При цьому не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, як зазначалось раніше, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2022 року у справі № 466/5021/18 (провадження № 61-21157св19), від 27 березня 2023 року у справі № 757/221/21-ц (провадження № 61-10631св22).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскарження позивачем процесуальних рішень слідчого та прокурора є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства, що не є підставою для відшкодування моральної чи/та матеріальної шкоди у розумінні статті 23 ЦК України, оскільки не є порушенням прав особи. 
Оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позивач, окремо посилаючись на надмірну тривалість досудового розслідування кримінальних провадженнях, всупереч вимогам процесуального закону не довів обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги, зокрема, те, що йому саме в результаті такої тривалості досудового розслідування було завдано моральну шкоду, саме у такому визначеному ним її розмір та наявність причинного зв`язку між шкодою й бездіяльністю відповідачів, що є процесуальним обов`язком позивача. Сам по собі факт тривалого досудового розслідування будь-якого з зазначених кримінальних проваджень без ненадання позивачем належних і допустимих доказів, що саме надмірною тривалістю досудового розслідування кримінального провадження позивачу було завдано моральної шкоди, не є підставою для стягнення такої шкоди.
Зазначений висновок узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18).
Відтак, крім власних тверджень про надмірну тривалість досудового розслідування та спричинення вказаним сильних душевних страждань, набуття ним групи інвалідності, позивачем не надано будь-яких, передбачених ЦПК України, доказів заподіяння йому моральної шкоди, її розміру та наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача і моральною шкодою, яка, за твердженням позивача, йому заподіяна.
З огляду на вищевикладене, позивачем не доведено і факт заподіяння йому діями та бездіяльністю відповідачів матеріальних збитків, ним не надано жодного належного допустимого та достовірного доказу заподіяння таких збитків.
Проаналізувавши наведене у сукупності, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити за його безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог.
Окрім цього, суд вважає, що Державна казначейська служба України є неналежним відповідачем у даній справі, а отже і позовні вимоги щодо цього відповідача не підлягають до задоволення.
Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.
Керуючись ст. 4, 12, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення буде виготовлено 26.05.2026.

Головуючий:	  	Н.  М.  Кондрацька