П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/25343/25	

Суддя першої інстанції - Іванов Е.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Дегтярьової С.В.,
суддів – Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,
розглянув в порядку письмового провадження у місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року у справі №420/25343/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, у якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
- №14659/15-32-24-06-20 від 01 квітня 2025 року про збільшення суми грошового зобов`язання ОСОБА_1 на суму 642116,82 грн з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за 2019 рік;
- №14661/15-32-24-06-20 від 01 квітня 2025 року про збільшення суми грошового зобов`язання ОСОБА_1 на суму 53510,74 грн з військового збору за результатами річного декларування за 2019 рік;
- №14662/15-32-24-06-20 від 01 квітня 2025 року про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій на суму 340,00 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року позовні вимоги задоволені.
До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року у справі №420/25343/25.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що АТ «УКРСИББАНК» листом від 20 серпня 2024 року №17-2-03/9345 повідомив ГУ ДПС в Одеській області, що у ІІ кварталі 2019 року позивачу було анульовано заборгованість у сумі 2 853 852,54 грн, та відобразив її у податковому розрахунку (форма №1-ДФ) з ознакою доходу « 107». Таким чином, наявність доходу у вигляді прощеної заборгованості підтверджена офіційними даними податкового розрахунку та листом банку, а тому підлягала оподаткуванню відповідно до ПКУ. Суд першої інстанції, посилаючись на твердження позивача про відсутність договору чи фактичного отримання коштів, не врахував, що зобов`язання перед банком існувало об`єктивно - воно було відображене у балансі банку, а отже, анулювання цього боргу створило для позивача реальне додаткове благо у вигляді поліпшення її майнового стану.
Апелянт зазначив, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2009 року у справі №2-4030/09 не встановлює відсутності боргу ОСОБА_1 перед банком. Навпаки, вказане рішення лише визначає обсяг заборгованості і стягнення її з поручителя - ОСОБА_2 - солідарно, а не замість позивача. Жодних доказів припинення боргового зобов`язання позивача або погашення боргу суду не подано.
На думку апелянта, суд безпідставно ототожнив відсутність рекомендаційного листа банку боржнику із відсутністю доходу.
Просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
У поясненнях від 19 травня 2026 року позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року - без змін.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
10 квітня 2026 року недоліки усунуто.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року відкрите апеляційне провадження.
20 травня 2026 року матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Колегія суддів перевірила матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, та дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив, що  ОСОБА_1 перебуває на обліку, як платник податків у Головного управління ДПС в Одеській області.
Відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих платником податків ОСОБА_1 за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року, за результатом якої складений Акт 8784/15-32-24-06-15 від 27 лютого 2025 року (0.15.32.15-3224-06) "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих платників податків за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року".
На сторінці 4 вказаного акту зазначено, що згідно із наявною податковою інформацією, яка надійшла від АТ 'УКРСИББАНК', код за ЄДРПОУ 09807750 до Головного управління ДПС в Одеській області від 20 серпня 2024 року №17-2-03/9345 (вх. Головного управління ДПС в Одеській області №92725/6 від 20 серпня 2024 року), ФОПП ОСОБА_1 у II кварталі 2019 року отримано дохід у вигляді прощення суми безнадійної заборгованості платника податку, яка виникла по картковим рахункам, за якою минув строк позовної давності (за ознакою доходу 107) у сумі 2853852,54 грн без утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Перевіряючим встановлено, що декларація за 2019 рік позивачем не подавалась, дохід не задекларовано.
Перевіркою ФОПП ОСОБА_1 встановлені порушення:
- пп. 179.1, п. 179.2 ст.179, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Кодексу, в результаті чого встановлено не подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2019 рік та відповідно не задекларовано суму доходу у розмірі 2853852,54 грн, отриманого у вигляді суми заборгованості платника податків за укладеним ним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності та яка перевищує суму, що становить 50 відсотків місячного прожиткового мінімуму, діючого на 1 січня звітного податкового року;
п.п.162.1.1 п.п.162.1 ст.162, п.п.164.2.7 п.164.2 ст.164, пп.б п.171.2 ст.171, п.167.1 ст.167, п.179.1, п.179.7 ст.179 Кодексу, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за 2019 рік на суму 513693,46 гривень;
-п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162, п.п.164.2.7 п.164.2 ст.164, пп.б п.171.2 ст.171 п.167.1 ст.167, п.179.1, п.179.7 ст.179, п.п.1.2 п.16 прим.1 підрозд.10 розд.XX «Перехідні положення» Кодексу, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за період, що перевірявся, на суму 42807,79 гривень.
На підставі висновків акту відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:
- №14659/15-32-24-06-20 від 01 квітня 2025 року про збільшення суми грошового зобов`язання ОСОБА_1 на суму 642116,82 грн з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за 2019 рік;
- №14661/15-32-24-06-20 від 01 квітня 2025 року про збільшення суми грошового зобов`язання ОСОБА_1 на суму 53 510,74 грн з військового збору за результатами річного декларування за 2019 рік;
- №14662/15-32-24-06-20 від 01 квітня 2025 року про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій на суму 340,00 грн. 
Судом встановлено, що третя особа не повідомляла у встановлений спосіб ОСОБА_1 про списання заборгованості по санкціонованому овердрафту.
Згідно даних третьої особи: ОСОБА_1 був відкритий в АТ «УКРСИББАНК», кошти були використані шляхом отримання коштів з карткового рахунку № НОМЕР_1 , внаслідок встановлення ліміту овердрафта з 28 квітня 2007 року на картковому рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 30 000 дол. США.
Розмір суми заборгованості (тіла кредиту та відсотків) ОСОБА_1 станом на 09 квітня 2009 року складає :
- 29 968,90 дол. США - сума заборгованості по санкціонованому овердрафту за основним боргом;
- 17 190,34 дол. США - сума заборгованості з відсотків.
На карткові рахунки ОСОБА_1 , після 09 квітня 2009 року ні ліміту овердрафту, ні кредитного ліміту не встановлювалось.
11 травня 2019 року Банк анулював заборгованість, який раніше (08 листопада 2013 року) був списаний Банком за рахунок резервів і обліковувався на рахунках позабалансового обліку .
06 листопада 2013 року в системі ІS-Сагd АТ «УКРСИББАНК» відбулось списання заборгованості за рахунок резервів Банку на загальну суму 108 901,2 USD та перенесення заборгованості ОСОБА_1 на рахунки позабалансового обліку АТ «УКРСИББАНК».
Станом на 11 травня 2019 року загальна сума боргу за рахунком складала 108 901,2 дол. США, з яких: - 29 968,90 дол. США - сума заборгованості по санкціонованому овердрафту за основним боргом;
- 78 932,30 дол. США- сума заборгованості за відсотками.
18 квітня 2019 року АТ «УКРСИББАНК» у зв`язку з набранням заборгованості ОСОБА_1 ознак безнадійної згідно з п. а) та абз. останнім п.п. 14.1.11. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, було прийнято рішення списати та пробачити з рахунків позабалансового/позасистемного обліку заборгованість у сумі 2 853 852,54 грн,
яка станом на 06 листопада 2013 року складала:
основний борг - 29 968,90 USD,
нараховані відсотки - 78 932,30 USD.
Позивач вказала у позові, що кошти у банку не отримувала, через що порушувалась кримінальна справа, а кошти з карткового рахунку відкритого на її ім`я отримав ОСОБА_2 , директор підприємства ТОВ «Академія-СІ», у якому вона працювала на той час.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі №2-4030/09 від 17 липня 2009 року за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ТОВ «Академія-СІ», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором карткового рахунку фізичної особи №161, згідно якого банк надав ОСОБА_1 овердрафт на кредит в іноземній валюті в сумі 30000 доларів США, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , позов визнав, просив його задовольнити, про що зробив заяву, де вказав, що фактично гроші за картковим договором від 11 травня 2007 року укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 отримав він і користувався грошима він особисто.
Вказаним рішення суду стягнуто солідарно з ТОВ «Академія-СІ» та ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість за договором карткового рахунку №161 від 11 травня 2007 року 47159,24 дол. США, що становить згідно курсу НБУ 360296 грн 59 коп. і складається із: суми заборгованості за простроченим кредитом - 29968,90 доларів США та суми заборгованості за простроченими процентами - 4395,24 дол. США, суми заборгованості по процентам за користування простроченим кредитом 12795,10 доларів США.
Вказане рішення суду набрало законної сили.
Згідно постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2009 року під час розгляду подання слідчого по ВВС СУ ГУМВС України в Одеській області про розкриття інформації, що містить банківську таємницю по кримінальній справі №01200800185, суддя встановив, що в СУ ГУМВС України перебуває кримінальна справа №01200800185, порушена за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.
В ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що на громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 без їх відому у відділеннях АКІБ «УкрСиббанк» були оформлені кредитні картки овердрафт.
Згідно листа ГУ НП в Одеській області від 20 лютого 2026 року вих.№65569-2026 кримінальна справа №01200800185 порушена 19 січня 2009 року за ст.358 ч.1 КК України та 25 лютого 2009 року її було зупинено на підставі ст.206. п.3 КПК України.
Позивач під час проведення перевірки надавала відповідачу рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2009 року, яке відповідачем не прийнято до уваги. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі - ПК України).
Згідно з пунктом 162.1 статті 162 ПК України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Відповідно до підпунктів 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Як встановлено пунктом 164.1 статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).
За змістом підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
За пп. 14.1.47, 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі, від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.
Колегія суддів дослідила матеріали справи, доводи апеляційної скарги та дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень стали висновки контролюючого органу про отримання позивачем у 2019 році доходу у вигляді додаткового блага за ознакою доходу « 107» у зв`язку з анулюванням АТ «УКРСИББАНК» заборгованості за кредитним договором.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не визнав суму анульованої заборгованості доходом позивача, оскільки факт такого доходу підтверджується податковою інформацією банку та відображенням відповідних відомостей у формі №1-ДФ. Також, на думку апелянта, незалежно від факту повідомлення боржника про прощення боргу сам факт анулювання заборгованості утворює додаткове благо.
Колегія суддів не погоджується із наведеними доводами з огляду на таке.
Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального оподатковуваного доходу платника податку включається основна сума боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням.
Отже, визначальною умовою для виникнення об`єкта оподаткування є не лише формальне відображення певної інформації податковим агентом, а наявність реального економічного блага, яке отримане конкретним платником податку.
Позивач заперечує факт отримання грошових коштів та укладення відповідного кредитного договору, зазначаючи що фактичним користувачем коштів був ОСОБА_2 .
Такі доводи позивача не є припущенням. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2009 року у справі №2-4030/09 встановлено, що стягнення заборгованості було здійснено солідарно з ТОВ «Академія-СІ» та ОСОБА_2 , тоді як позивач не була визначена боржником за вказаним судовим рішенням.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що зазначене рішення не має значення для правильного вирішення спору, оскільки ним встановлено обставини щодо осіб, які отримали кошти овердрафту та фактично відповідали за спірними кредитними зобов`язаннями.
Крім того, із наданих до суду матеріалів вбачається, що за фактом можливого підроблення документів при оформленні кредиту було порушено кримінальну справу за ознаками кримінального правопорушення передбаченого статтею 358 КК України.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що формальне відображення банком інформації у податковій звітності не може вважатись безумовним доказом виникнення у особи оподатковуваного доходу за наявності належних та допустимих доказів, які ставлять під сумнів сам факт виникнення відповідного кредитного зобов`язання.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для задоволення адміністративного позову.
Суд першої інстанції повно та всебічно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку зібраним доказам та правильно визначив правову природу спірних правовідносин, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни рішення суду.
За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 242-244, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Суддя доповідач С.В. Дегтярьова
Судді А.В. Крусян
О.В. Яковлєв