Номер провадження 3-зв/754/6/26
Справа №754/8781/26
ПОСТАНОВА 
Іменем України

22 червня 2026 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Скляренко У.В., за участю секретаря судових засідань Гаврилова Є.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву захисника ОСОБА_1 - адвоката Моценка Олександра Вікторовича про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Тарасенко Н.В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні судді Деснянського районного суду м. Києва Тарасенко Н.В. перебуває справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.
18 червня 2026 року адвокатом Моценком О.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Тарасенко Н.В.
Заява обґрунтовується тим, що клопотання ОСОБА_1 про призначення авто-технічної експертизи та про відкладення судового засідання від 01.06.2026 були залишені без задоволення, а також неналежне повідомлення військової частини про судове засідання на 18.06.2026. 
Крім того, захисник посилається у заяві про відвід на ту обставину, що судом було допущено допит іншого учасника без присутності ОСОБА_1 , що позбавило особу, яка притягається до адміністративної відповідальності особисто ставити питання потерпілому.
У зв`язку з чим, захисник Моценко О.В. просить відвести суддю Тарасенко Н.В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
У судове засідання особа, якій заявлено відвід, суддя Тарасенко Н.В. не з`явилась, про час та місце розгляду заяви про відвід повідомлялась належним чином. Своїм правом надати пояснення не скористалась.
Заявник та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явились про дату час та місце проведення розгляду повідомлені належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви по суті .
Суд дослідивши заяву про відвід судді, подані захисником докази в обґрунтування заяви, доходить до такого висновку.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею відводу по справі про адміністративні правопорушення, і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід суддів.
Так, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі Єлоєв проти України, заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі Новік проти України, заява № 48068/06), а Конституційний суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям правопорушення, а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому рішенні Конституційний суд України поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Згідно положень ч. 1 ст. 2 КУпАП, ч. 2 ст. 7 КУпАП, ст. ст. 9, 129 Конституції України, при вирішенні питання про відвід судді під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що не регламентовано нормами КУпАП, є підстави для застосування аналогії закону у вигляді норм КПК України, а питання про відвід вирішувати в порядку ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участі у розгляді справи за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
В даному випадку підставою для відводу необов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи зацікавленості судді. Згідно з цією нормою унеможливлює участь судді у розгляді справи за наявності у сторони лише сумнівів, щодо його неупередженості.
Тобто достатнім для відводу є припущення, що суддя в силу дії певних чинників не зможе зберегти безсторонність. А фактор існування даної обставини може виступати чинником непрямого впливу на суддю, що допускає виникнення сумнівів щодо його об`єктивності та неупередженості.
У відповідності з практикою ЄСПЛ наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.
Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення.
Крім того, у відповідності до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06 у справі «Білуга проти України», від 28.10.98 у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливими питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Враховуючи викладене, обставини викладені в заяві адвоката Моценка О.В. про відвід судді, з метою виключення ймовірності виникнення сумнівів у неупередженості судді Тарасенко Н.В. чи будь-яких інших сумнівів в об`єктивному вирішенні справи, з метою сприяння підвищенню рівня довіри громадськості до судів, доходжу висновку про необхідність задоволення заяви захисника про відвід судді.
На підставі викладеного та керуючись ст. 9, Констицуї України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 17 Закону України «Про викоання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», ст. ст.283, 294 КУпАП, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву захисника ОСОБА_1 - адвоката Моценка О.В. про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Тарасенко Н.А. від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, - задовольнити.
Відвести суддю Деснянського районного суду м. Києва Тарасенко Н.В. від розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП. (ЄУНС 754/8781/26)
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя:        У.В. Скляренко