П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/6373/23-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К. Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П. 
08 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Полотнянка Ю.П. 
суддів: Смілянця Е. С.  Драчук Т. О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду 21.06.2024 у справі №600/6373/23-а, яке набрало законної сили 23.07.2024, адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 20.07.2022 по 15.11.2022, з урахуванням фактично виплачених сум.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 20.07.2022 по 15.11.2022, з урахуванням фактично виплачених сум.
Позивач подав до суду заяву, в якій просить: змінити спосіб і порядок виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.06.2024 року у справі №600/6373/23-а із зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 20.07.2022 по 15.11.2022, з урахуванням фактично виплачених сум, на стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового 1 i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в сумі 241325 грн.
В обґрунтування заяви заявник вказує, що рішення Чернівецький окружний адміністративний суд від 21.06.2024 року у справі №600/6373/23-а набрало законної сили, проте, з дати набрання законної сили по теперішній час, відповідачем рішення суду не було виконано в повному обсязі. Звертає увагу, що відповідачем на виконання рішення суду було лише розраховано суму доплати у сумі 241325 грн, проте вона не було виплачена. Вказує, що на момент звернення до суду з відповідною заявою вказана сума відповідачем (боржником) не виплачена, тому рішення суду не виконано. Враховуючи наведене, заявник просить змінити спосіб і порядок виконання судового рішення суду у даній справі шляхом стягнення з відповідача (боржника) розрахованої суми додаткової винагороди, що підлягає до виплати.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 31.03.2026 у задоволенні заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що подана заявником заява становить вимогу не щодо зміни способу та порядку виконання судового рішення, а заявник фактично просить суд змінити резолютивну частину рішення суду по суті вирішених позовних вимог, що не узгоджується з приписами ст. 378 КАС України щодо мети та цілей застосування відповідного процесуального механізму, спрямованого на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення задовольнити.
В апеляційній скарзі заявник посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та зазначає, що невиконання судового рішення протягом тривалого часу є самостійною підставою для зміни способу його виконання відповідно до частини третьої статті 378 КАС України.
Апелянт вказує, що зміна способу виконання рішення шляхом стягнення визначеної відповідачем суми не змінює суті судового рішення, а спрямована виключно на забезпечення його реального виконання та ефективного захисту порушеного права.
Також заявник посилається на практику Європейського суду з прав людини у справах «Пантелеєнко проти України», «Дорани проти Ірландії», «Каіч та інші проти Хорватії», «Кечко проти України», «Іванов проти України», зазначаючи, що держава не може посилатись на відсутність бюджетного фінансування як на підставу невиконання судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно зі статтею 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, установлену законом.
Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності із приписами мотивувальної та резолютивної частин рішення суду).
Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно з ч. 3 ст. 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Суд зауважує, що під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.
При цьому, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, не змінюючи при цьому його змісту.
Відповідно до частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Суд вважає за необхідне звернути увагу заявника, що судове рішення, що набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним). Тобто воно не може бути скасоване (змінене) судом, що його прийняв. Основні та додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними. Тому, суд, який прийняв рішення, може внести до нього виправлення, які не торкаються суті відомостей, що викладені у рішенні.
Заявник своєю заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду, шляхом стягнення з відповідача (боржника) на користь позивача (стягувача) додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 241325 грн фактично просить змінити резолютивну частину рішення, що змінює рішення суду по суті та його спосіб захисту, що, у свою чергу, є неможливим, оскільки судове рішення є незмінним.
Доводи апеляційної скарги про те, що зміна способу виконання рішення обов`язково передбачає зміну резолютивної частини рішення, не спростовують наведених висновків суду першої інстанції, оскільки така зміна допускається лише в межах способу реалізації вже ухваленого рішення, а не шляхом зміни характеру присудженого судового захисту.
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що подана позивачем заява становить вимогу не щодо зміни способу та порядку виконання судового рішення, а заявник фактично просить суд змінити резолютивну частину рішення суду по суті вирішених позовних вимог, що не узгоджується з приписами статті 378 КАС України щодо мети та цілей застосування відповідного процесуального механізму, спрямованого на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції про нерелевантність до спірних правовідносин положень абзацу другого частини третьої статті 378 КАС України.
Наведена норма передбачає можливість зміни способу виконання судових рішень у справах щодо пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, пільг, допомоги, соціальних послуг та інших виплат соціального характеру.
Разом із тим предметом спору у даній справі є виплата додаткової винагороди військовослужбовцю, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, що виникла у зв`язку із проходженням публічної служби та належить до складових грошового забезпечення військовослужбовців.
Отже, спірні правовідносини не є правовідносинами у сфері соціального забезпечення у розумінні абзацу другого частини третьої статті 378 КАС України, а тому наведена норма не підлягає застосуванню у цій справі.
Посилання апелянта на практику Європейського суду з прав людини щодо обов`язковості виконання судових рішень та неприпустимості посилання державних органів на відсутність бюджетного фінансування колегія суддів вважає безпідставними у контексті спірних правовідносин.
Суд першої інстанції не ставив під сумнів обов`язковість виконання рішення суду та не визнав відсутність бюджетного фінансування підставою для звільнення відповідача від обов`язку виконати судове рішення.
Натомість зазначені обставини були враховані судом виключно при оцінці ефективності запропонованого заявником способу виконання рішення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зміна способу виконання судового рішення у такому випадку не призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування Державою витрат по виплаті заборгованості з додаткової винагороди.
Крім того, механізм, передбачений статтею 378 КАС України, не може використовуватись як спосіб перегляду судового рішення або заміни одного способу судового захисту іншим після набрання рішенням законної сили.
Доводи апеляційної скарги щодо тривалого невиконання рішення суду, відкриття виконавчого провадження, встановлення судового контролю та здійснення відповідачем розрахунку належної до виплати суми не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки самі по собі не свідчать про наявність правових підстав для зміни способу виконання судового рішення у запропонований заявником спосіб.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції та власного тлумачення норм процесуального права, однак не містять обґрунтувань, які б свідчили про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права.
Виходячи з вищенаведених мотивів суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення слід відмовити.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 		Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Смілянець Е. С.    Драчук Т. О.