Справа № 729/1570/25
1-кп/729/47/26 

В И Р О К 
і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2026 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобровиця кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12025270400000148 від 24.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудьківка, Бобровицького району, Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , працюючого ТОВ «Виробничо-будівельна компанія «Партнер», громадянина України, раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , 19.07.2025, близько 23 години, більш точного часу не встановлено, перебував біля приміщення кафе «Тревел» за адресою: м. Бобровиця, Ніжинського району, Чернігівської області по вул. Вокзальна, 5, де у ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з мотиву раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , та бажаючи їх настання, завдав своєю правою ногою одного удару в область потиличної ділянки з правої сторони голови ОСОБА_6 , який на момент удару знаходився в положенні присяду, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, яка виражалась переломом луски потиличної кістки з розповсюдженням його на великий потиличний отвір, крововиливом під лівий листок твердої мозкової оболонки на рівні лобно-тім`яно-скроневої області, крововиливами у м`які мозкові оболонки та вогнищами забою, речовини головного мозку на рівні обох його, лобних доль, які відносяться до тяжкого ступеню тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав та дав показання про те, що злочин у якому його обвинувачують вчинив при обставинах вказаних у обвинувальному акті. Так, 19.07.2025 року після вживання спиртних напоїв з товаришем, вони прибули до кафе «Тревел» за адресою: м. Бобровиця, Ніжинського району, Чернігівської області по вул. Вокзальна, 5, щоб купити ще спиртні напої. Близько 23 години між його товаришем та товаришем потерпілого відбулася бійка, в ході якої товариш потерпілого впав. Через деякий час, до нього підбіг потерпілий ОСОБА_6 , перебуваючи в положенні присяду, повернувся до нього та почав нецензурно висловлюватися на його адресу, після цього він розізлився та завдав своєю правою ногою одного удару в область потиличної ділянки з правої сторони голови потерпілого. Після цього, його товариші забрали та відвезли додому. В скоєному щиро розкаюється, просить вибачення у потерпілого, запевняє суд, що ніяких правопорушень вчиняти не буде. Позовні вимоги визнає частково.
Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі підтверджується сукупністю зібраних доказів, які були досліджені та перевірені судом в судовому засіданні, а саме: 
показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що раніше обвинуваченого не знав та не мав з ним неприязних відносин. 19.07.2025 року він разом зі своїм знайомим домовився про зустріч та бизько 23 години перебував з ним та його братом біля кафе «Тревел» в м. Бобровиця за столиком на вулиці. Через деякий час, його знайомий відлучився від них у своїх справах і коли знайомий повертався до них, він за 8 метрів побачив, що останній розмовляє з ОСОБА_3 , а потім побачив, що знайомий вже лежить. Він підійшов до нього, почав кричати, щоб принесли води, за спиною у цей час перебував ОСОБА_3 і коли він хотів підняти знайомого, відчув удар у потиличну частину голови з права. Його вдарив ОСОБА_3 . Крім його, хтось інший вдарити не міг, оскільки всі люди знаходилися на відстані від них. Він втратив свідомість та отямився тільки на наступний день, а ввечері йому викликали швидку допомогу. Обвинувачений, приїздив до нього в лікарню, відшкодував добровільно йому 6000 гривень на лікування та передав продукти харчування. Іншу матеріальну та моральну шкоду не відшкодував. Після травми, він довго лікувався та в результаті став інвалідом 3 групи. В зв`язку з цим, не може повноцінно фізично працювати за місцем роботи та на постійній основі, почав вживати ліки від тиску. Десь глибоко в душі, він не пробачив обвинуваченого, тому просить призначити йому покарання по закону та задовільнити його цивільний позов. 
Окрім визнання вини обвинуваченим, показань потерпілого, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, які були надані стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо у судовому засіданні: 
- протоколом огляду місця події від 03.07.2025 року з ілюстративними таблицями до нього, за участю о/у СКП ВП №2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_9 , у присутності понятих, оглянуто ділянку місцевості, яка розташована в м. Бобровиця по вул. Вокзальна під №5, де знаходиться закусочна «Золотий Фазан»;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.09.2025 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , згідно якого потерпілий ОСОБА_6 розповів, що 19.07.2025 він разом зі своїми товаришами відпочивав у кафе «Травел», раніше «Фазан», який розташований поблизу залізничного вокзалу у м. Бобровиця, при цьому з товаришами він зустрівся близько 21:00 год. вечора, через деякий час він побачив, що його товариша виник конфлікт з невідомим молодим хлопцем, а вже через деякий час побачив, як його друг лежить на землі і поряд з ним стоїть цей самий хлопець, він в свою чергу підійшов до нього та став на коліно з метою надання допомоги останньому і в цей час відчув сильний удар в область голови, а саме в задню праву потиличну ділянку голови. Від вказаного удару впав головою на асфальтобетонне покриття землі, при цьому вказав, що удар йому наніс саме описаний молодий хлопець, оскільки там більше нікого не було. Також потерпілий додає, що на захворювання типу епілепсії він ніколи не хворів та не хворіє, жодних випадків у нього ніколи не було;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.07.2025 року за участю ОСОБА_10 , згідно якого свідок ОСОБА_10 розповіла, що 19.07.2025 о 22:00 год. вона разом зі своєю сестрою вийшли з кафе «Тревел» та побачила, як неподалік залізничного вокзалу між  ОСОБА_11 ,  ОСОБА_12 та з невідомими двома чоловіками, відбувається бійка. Потім, один з невідомих чоловіків втратив свідомість та впав, в цей час йому на допомогу прийшов ОСОБА_13 , який став на коліна напроти невідомого та в цей час ОСОБА_11 , коли був позаду ОСОБА_14 , наніс йому один удар правою ногою в область потилиці голови, від вказаного удару останній впав на асфальт та втратив свідомість;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.07.2025 року за участю ОСОБА_15 , згідно якого свідок ОСОБА_15 розповіла, що 19.07.2025 о 22:40 год. перебувала поблизу залізничного вокзалу в м. Бобровиця. В цей час відбулась бійка між невідомими чоловіками та ОСОБА_16  і  ОСОБА_12 . Після цього один з невідомих чоловіків втратив свідомість та впав, в цей час  ОСОБА_13 сів на коліно напроти невідомого, з метою надати допомогу та ззаду підійшов  ОСОБА_11 , який наніс один удар правою ногою в праву частину голови ОСОБА_14 , від вказаного удару останній впав на асфальт та втратив свідомість;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.07.2025 року за участю ОСОБА_15 , згідно якого було повторно проведено слідчий експеримент з метою перевірки та уточнення відомостей, в ході якого свідок ОСОБА_15 розповіла, що 19.07.2025 о 22:40 год. перебувала поблизу залізничного вокзалу в м. Бобровиця, в цей час відбулась бійка між невідомими чоловіками та ОСОБА_16 і ОСОБА_12 . Надалі один з невідомих чоловіків втратив свідомість та впав, в цей час ОСОБА_13 сів на коліно напроти невідомого, з метою надати допомогу та ззаду підійшов ОСОБА_11 і наніс один удар правою ногою в праву частину голови ОСОБА_14 , від вказаного удару останній впав на асфальт та втратив свідомість;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.09.2025 року за участю ОСОБА_17 згідно якого було проведено слідчий експеримент, в ході якого свідок ОСОБА_17  розповіла, що 19.07.2025 о 21:30 год. вона разом зі своєю сестрою ОСОБА_10 приїхали до бару-кафе «Тревел», що в м. Бобровиця по вул. Вокзальна, де проводили своє дозвілля. Після чого, близько 22:40 год. продавець закладу, повідомила, що він зачиняється та всі відвідувачі вийшли на вулицю. На подвір`ї в цей час почався конфлікт, між ОСОБА_16 , ОСОБА_12 та двома невідомими їй чоловіками близнюками. В подальшому один з братів лежав на дорозі, до нього під`їхав ОСОБА_6 , присів на коліна та почав надавати допомогу. В цей час, до ОСОБА_6 підбіг ОСОБА_11 та вдарив ногою в задню верхню частину спини, внаслідок даного удару ОСОБА_6 впав на асфальт та втратив свідомість;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.09.2025 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 , згідно якого ОСОБА_3 розповів, що 19.07.2025 прийшов до бару-кафе «Тревел», що знаходиться в м. Бобровиця по вул. Вокзальна, де у ОСОБА_18 з невідомими особами відбулась бійка. Через деякий час він підійшов до свого знайомого ОСОБА_18 , де поруч з ним перебував невідомий чоловік в положенні присяду та здійснив поштовх правою ногою, в область правого плеча, внаслідок даного удару ОСОБА_6 впав на асфальт; 
- висновком експерта № 86 від 29.07.2025 року судово-медичної експертизи, згідно якого у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали місце тілесні ушкодження лише в ділянці голови у вигляді черепно-мозкової травми, яка виражалась переломом луски потиличної кістки з розповсюдженням його на великий потиличний отвір, крововиливом під лівий листок твердої мозкової оболонки на рівні лобно-тім`яно-скроневої області, крововиливами у м`які мозкові оболонки та вогнищами забою речовини головного мозку на рівні обох його лобних доль. Орієнтована давність утворення вказаних тілесних ушкоджень становить не пізніше 22:40 год. 21 липня 2025 року. Більш категорично висловитись про давність їх виникнення не є можливим у зв`язку з відсутністю повної описової характеристики ушкоджень у наданих медичних документах.
За ступенем тяжкості вони, згідно п.2.1.2, п.2.1.3 (б, в, г) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України за №6 від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово- медичної служби України», в комплексі відносяться до ушкоджень небезпечних для життя і за цією ознакою кваліфікуються як тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості.
Морфологічні властивості та особливості розташування ушкоджень кісток черепа та структур головного мозку і його оболонок, а саме: наявність локально- конструкційного перелому луски потиличної кістки з розповсюдженням його на великий потиличний отвір, крововиливу під лівий листок твердої мозкової оболонки на рівні лобно-тім`яно-скроневої області, вогнищ, забою речовини головного мозку на рівні передньо-нижніх відділів обох його лобних доль (так звані протиударні ушкодження, обумовлені негативним тиском і пов`язаною з ним протиударною кавітацією по Гросу), враховуючи відсутність будь-яких об`єктивних даних за наявність інших ушкоджень в ділянці голови, можуть дозволяти вважати, що вони могли виникнути одномоментно внаслідок однократної дії тупого предмета з переважаючою пласкою широкою (необмеженою) поверхнею в місці контакту, при цьому місцем прикладання травмуючої сили була потилична ділянка голови, а напрямок її, стосовно до основних площин тіла, був спрямований, ззаду-допереду і дещо справа-наліво.
Судово-медичних даних, які б могли свідчити про розташування тіла потерпілого у просторі, а також взаємне розташування його та нападника на момент заподіяння тілесних ушкоджень, при експертизі не встановлено.
Особливості характеру та розташування відмічених тілесних ушкоджень можуть дозволяти вважати, що вони могли виникнути за тих чи інших умов падіння, в тому числі, якому могло передувати можливе прискорення тіла (удар або поштовх), зокрема: «...в результаті нанесення йому іншою особою одного удару ногою в область голови та подальшим ударом головою об асфальтне покриття при падінні з положення присідки...», «...при падінні з положення присідки та удару головою об тверду поверхню типу асфальтне покриття...», «...в результаті нанесення йому іншою особою одного удару ногою в область правого плеча та подальшого падіння з положення присідки та удару головою об асфальтне покриття» тощо.
У судовому засіданні також були досліджені надані стороною обвинувачення документи, що стверджують допустимість доказів, здобутих у ході досудового розслідування:
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12025270400000148, згідно якого 19.07.2025, близько 23 години, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 перебував біля приміщення кафе «Тревел» за адресою: м. Бобровиця, Ніжинського району, Чернігівської області по вул. Вокзальна, 5, де у ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з мотиву раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , та бажаючи їх настання, завдав своєю правою ногою одного удару в область потиличної ділянки з правої сторони голови ОСОБА_6 , який на момент удару знаходився в положенні присяду, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, яка виражалась переломом луски потиличної кістки з розповсюдженням його на великий потиличний отвір, крововиливом під лівий листок твердої мозкової оболонки на рівні лобно-тім`яно-скроневої області, крововиливами у м`які мозкові оболонки та вогнищами забою речовини головного мозку на рівні обох його лобних доль, які відносяться до тяжкого ступеню тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя;
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12025270400000148, згідно якого 23.07.2025 до ЧЧ ВП № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення з Чернігівської обласної лікарні про те, що до медичної установи доставлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з тілесними ушкодженнями у вигляді: ЗЧМТ, перелом основи та склепіння черепа, забій головного мозку, субдуральна гематома лівої лобно-тім`яної ділянки, які ним були отримані 19.07.2025 року близько 23 години поблизу кафе «Тревел», що в м. Бобровиця, Ніжинського району, Чернігівської області по вул. Вокзальна;
- рапорт чергового ВП №2 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області від 23.07.2025 року про те, що 23.07.2025 о 12:29 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 23.07.2025 о 12:29 за адресою м. Бобровиця, Ніжинського району, Чернігівської області по вулиця невідома, медсестра ЧОЛ повідомила, що швидкою з Бобровицької ЦМЛ доставлений гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 . Діагноз: СГМ, забій головного мозку. Госпіталізований в відділення нейрохірургії. Обставини: зі слів дружини 19.07.2025 року ввечері в м. Бобровиця біля вокзалу побитий невідомим;
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.07.2025 року, з якого вбачається, що 19.07.2025 близько 23 год. 00 хв. у м. Бобровиця, Ніжинського району невідомі особи завдали ОСОБА_6 удару по голові ззаду, внаслідок чого він втратив свідомість;
- повідомлення про підозру від 21.07.2025, з якої вбачається, що ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Суд приходить до висновку, що надані прокурором письмові докази отримані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, істотних порушень норм КПК України, інших законів, Конституції України, які б могли вплинути на їх допустимість та належність, не встановлено, тому кладе їх в основу вироку.
Отже, проаналізувавши подані докази в їх сукупності, суд вважає вірною кваліфікацію злочинних дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
З огляду на вік обвинуваченого, а також відсутність будь-яких фактичних даних, які б вказували на його неосудність (обмежену осудність) або перебування у такому стані до постановлення вироку, суд вважає, що ОСОБА_3 є суб`єктом цього злочину.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 199/6365/19.
Судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 під час судового розгляду проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись. Про щирість каяття обвинуваченого свідчить відшкодування потерпілому завданої матеріальної шкоди та часткове відшкодування моральної шкоди, що підтверджується відповідною розпискою. 
Таким чином, обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та відшкодування матеріальної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують його покрання щире каяття, відшкодування матеріальної шкоди, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, інші відомості щодо особи обвинуваченого, його вік, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, позицію потерпілого, який у судових дебатах просив призначити покарання не пов`язане з ізолюванням його від суспільства, приходить до висновку про призначення останньому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
Однак, суд, беручи до уваги фактичні обставини справи, а також тяжкість кримінального правопорушення, яке вчинене проти здоров`я людини, та особу обвинуваченого, усвідомлення ним протиправності власних дій, а також те, що обвинувачений раніше не судимий, щиро розкаявся, відшкодував з потерпілому матеріальні збитки, що в своїй сукупності знижує ступінь тяжкості покарання, позицію прокурора та потерпілого, приходить до внутрішнього переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку, що дасть можливість останньому оцінити свої дії та стати на шлях виправлення в результаті проведення уповноваженим органом з питань пробації профілактичних заходів. 
Суд вважає, що поєднання щирого каяття, відшкодування шкоди та високого рівня соціальної відповідальності обвинуваченого в минулому створює достатні підстави для виправлення особи без відбування покарання в місцях позбавлення волі. Застосування ст. 75 КК України в даному контексті не є проявом надмірної м`якості, а є актом правосуддя, що враховує індивідуалізацію відповідальності та реальну можливість перевиховання особи.
З урахуванням відсутності в обвинуваченого будь-яких ознак схильності до протиправної поведінки, суд вважає, що для контролю за його поведінкою та підтвердження виправлення достатнім буде встановлення іспитового строку тривалістю в 3 роки. Такий підхід забезпечить реалізацію превентивної мети покарання, оскільки загроза реального виконання вироку протягом іспитового строку, є дієвим стримуючим фактором для обвинуваченого, що гарантуватиме його виправлення без ізоляції від суспільства та сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Щодо заявленого цивільного позову в даному кримінальному провадженні, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведенності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.
Потерпілий ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження підтримав позов про відшкодування з обвинуваченого моральної шкоди, завданої йому кримінальним правопорушенням з урахуванням часткового відшкодування в сумі 250 000,00 грн. 
Завдану обвинуваченим ОСОБА_3 моральну шкоду потерпілий обгрунтовує тим, що протиправними діями ОСОБА_3 , його фізичному здоров`ю та моральному здоров`ю спричинено значну шкоду, яку він за вланими відчуттями оцінює характер та ступінь моральних страждань як тяжкий. Спричинені йому тілесні ушкодження завдали йому фізичного болю, був порушений нормальний спосіб його життя, оскільки був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров`я. Після тривалого лікування він став інвалідом третьої групи, почав вживати ліки від тиску на постійній основі, не може повноцінно фізично працювати за місцем роботи. З часу отриманих тілесних ушкоджень в нього залишився страх за своє життя, в голові постійно спливають події пригоди, відчуває напруження, короткотривалі панічні атаки. В стесових ситуаціях трусяться та пітніють руки. Окрім того, потерпілий вказав, що його непокоїть байдужість з боку обвинуваченого, мовчання. Йому дуже образливо від зухвалої та байдужої поведінки обвинуваченого. Не дивлячись на те, що пройшов тривалий час з моменту події, він досі відчуває негативні зміни у своємо психоемоційному стані. Наслідки вчиненого носять итривалий та тяжкий характер. 
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку ушкодженням здоров`я.
Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачена можливість відшкодування моральної шкоди грішми. При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, судам слід звернути увагу на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.
Згідно з п. 3 даної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У п. 9 Постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» (п. 53), від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України» (п. 79), які є остаточними, в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.
В судовому засіданні обвинувачений частково визнав цивільний позов в частині завдання моральної шкоди на суму 50 000,00 грн. та сплатив йому добровільно.
З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, вважаючи на характер та обсяг завданої шкоди потерпілому, який пов`язаний з фізичними стражданнями потерпілого, перенесеними травмами, тривалим лікуванням, порушенням звичного способу життя та можливістю активно працювати та заробляти кошти на своє проживання, суд з врахуванням майнового стану обвинуваченого, дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково та рахує за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого завдану моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, а в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
Задовільняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що майновий вираз душевного болю не можливо достеменно виразити у грошових одиницях, опираючись на засади розумності і справедливості та звертає увагу, що відшкодування моральної шкоди має виконувати не каральну, а перш за все компенсаційну функцію. 
Розглядаючи питання щодо стягнення з обвинуваченого витрат, які поніс потерпілий у зв?язку з необхідністю звернутись за правовою допомогою, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються зокрема із витрат на правову допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов?язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також, суд, має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, потерпілий просить стягнути з обвинуваченого 20 000,00 грн. за надання йому правової допомоги адвокатом ОСОБА_7 . 
Розмір судових витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такими доказами можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол надання послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані, зокрема, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На доведення наявності витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, потерпілим надані квитанція до прибуткового касового ордеру № з/н від 10.10.2025 року, згідно якої ОСОБА_6 сплачено 20 000,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 16.09.2025 року.
Згідно наданих ОСОБА_6 доказів на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу, ним реально були понесені витрати в сумі 20000,00 грн., тому позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволенню на суму 20000,00 грн.
З огляду на належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд не вбачає підстав для обрання останньому запобіжного заходу до набрання вироку законної сили та клопотань про його обрання не надходило.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази не долучались.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покласти такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Початок іспитового строку ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.
Цивільний позов потерпілого - цивільного позивача ОСОБА_6 до обвинуваченого - цивільного відповідача ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. завданої моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн.
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Бобровицький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення вручити негайно обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1