Справа № 175/16026/25
Провадження № 2/175/3291/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі: 
головуючої судді Озерянської Ж.М.
з участю секретаря Рожкової Д.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-щі Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Підгородненської міської територіальної громади в особі Підгородненської міської ради, треті особи: Дніпровська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Підгородненської міської територіальної громади в особі Підгородненської міської ради, треті особи: Дніпровська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просила визнати факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться в спільній сумісній власності розташованій за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4 .
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без їх участі. 
Третя особа ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо задоволення позовних вимог.
Третя особа ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог.
Третя особа Дніпровська районна державна нотаріальна контора надала заяву про розгляд справи без її участі.
Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 28 грудня 1991 року ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_5 , після укладення шлюбу прізвище « ОСОБА_6 » було змінено на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 . (а.с. 13)
Зі змісту свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_8 08 вересня 2012 року уклала шлюб з ОСОБА_9 , та після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».(а.с. 69)
07 вересня 2001 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 . (а.с. 13а)
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 . (а.с. 10)
Зі змісту інформаційної довідки зі Спадкового реєстру було відкрито спадкову справу №57654857 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с. 9)
07 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 108)
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16 жовтня 1997 року зареєстрованого в реєстрі за №6785-36, квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 . (а.с. 17)
Згідно листа Комунальної архівної установи Слобожанської селищної ради встановлено, що квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 жовтня 1997 року зареєстрованого в БТІ 16 жовтня 1997 року за № НОМЕР_5 . (а.с. 16)
16 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 120)
Постановою державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. від 16 липня 2015 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутні підтвердження родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємицею. (а.с. 121)
Таким чином, оскільки відсутні підтвердження родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_4 та спадкоємицею ОСОБА_1 , їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому вона змушена звернутися до суду для захисту своїх прав.
Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом, свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом, захисту цивільних прав та інтересів зокрема є визнання права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) виснувала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
В порядку позовного провадження можуть встановлюватися юридичні факти лише за умови, що від встановлення їх наявності або відсутності у подальшому залежить можливість вирішення спору про суб`єктивне право (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі № 638/20596/16, провадження № 61-2482св19). 
Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1- 8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. 
Строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. 
Доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; зазначення чоловіка/жінки майновим поручителем за кредитними зобов`язаннями іншого; спільна участь у питаннях життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту; спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, догляду за місцем поховання, тощо.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16 жовтня 1997 року зареєстрованого в реєстрі за №6785-36, квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 . (а.с. 17)
Згідно довідки №262 від 10 липня 2025 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 08 квітня 1998 року (знятий 17 листопада 2015 року) та на момент смерті разом з ним були зареєстровані ОСОБА_1 з 08 квітня 1998 року по теперішній час, ОСОБА_2 , з 08 серпня 2001 року по теперішній час, ОСОБА_3 , з 08 липня 2003 року по теперішній час. (а.с. 15, 34)
Зі змісту акту №423 від 02 вересня 2025 року щодо обстеження матеріально побутових умов громадян встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 – одна. Син ОСОБА_2 перебуває за кордоном, а донька ОСОБА_3 проживає окремо. З 1998 року по 2001 рік ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу вони продовжували спільно проживати та вели спільне господарство. (а.с. 14)
Допитані у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка є сусідкою позивача підтвердила факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю. Зазначила, що сторони спільних дітей не мали, у позивачки були діти від першого шлюбу. Свідок ОСОБА_12 яка є колегою позивачки зазначила, що позивачка розірвала офіційний шлюб з ОСОБА_4 , але вони продовжили жити разом .
З огляду на вищезазначене, з урахуванням наданих позивачем доказів на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини, приймаючи до уваги показання свідків, суд приходить до висновку, що позивачка довела перед судом, що дійсно проживала разом з  ОСОБА_4  та вони вели спільний побут, а тому суд вважає за необхідне встановити факт проживання  ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по   ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування - здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 
Відповідно до ч.1 ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Встановлено, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно на праві спільної власності належала квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчать відомості з свідоцтва про право власності на житло від 16 жовтня 1997 року. 
З матеріалів спадкової справи встановлено, що єдиною спадкоємицею, яка подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 є позивачка ОСОБА_1 , однак останній було відмовлено з огляду на відсутність родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємицею.
З огляду на зазначене позивачка має право на отримання спадщини як спадкоємець четвертої черги після ОСОБА_4 на 1/4 частку квартири що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а тому суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться в спільній сумісній власності розташованій за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. 
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.
Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». 
Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 , право власності спадкодавця не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1225, 1258, 1296 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 263-266 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Підгородненської міської територіальної громади в особі Підгородненської міської ради, треті особи: Дніпровська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом – задовольнити.
Встановити факт проживання  ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по   ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за  ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/4 частку квартири, що перебуває в спільній сумісній власності та розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя         Озерянська Ж.М.