справа № 755/4855/22
головуючий у суді І інстанції Катющенко В.П.
провадження № 22-ц/824/3261/2026
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України

29 квітня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф., 
за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 вересня 2025 року 
у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: акціонерне товариство «Аграрний фонд», Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, -
в с т а н о в и в :
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою, у якій просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 755/4855/22, виданий 07 червня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» матеріальної шкоди у розмірі 1 490 014 грн 03 коп. та судовий збір у розмірі 22 349 грн 91 коп., всього 1 512 363 грн 94 коп.
Заява обґрунтована тим, що 24 вересня 2024 року постановою Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №755/4855/22, виданого 07 червня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» матеріальної шкоди у розмірі 1 490 014 грн 03 коп. та судового збору у розмірі 22 349 грн 91 коп. 
Постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року у справі № 760/1774/24 рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 квітня 2025 року скасовані, стягнуто з АТ «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 4 706 013 грн 26 коп. 
Постановою Верховного Суду від 19 червня 2024 року у справі № 755/4855/22 рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Аграрний фонд» 1 512 363 грн 94 коп. Судове рішення набуло законної сили і передане для примусового виконання Дніпровському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), реєстраційний номер виконавчого провадження НОМЕР_1. Станом на 26 серпня 2025 року боржником сплачено на користь стягувача 512 321 грн 45 коп. на виконання рішення суду, а залишок заборгованості становить 1 050 905 грн 64 коп. 
Відтак станом на 26 серпня 2025 року між ОСОБА_1 та АТ «Аграрний фонд» існують зустрічні однорідні грошові вимоги у сумі 1 050 905 грн 64 коп., строк виконання за якими настав, які випливають з трудових відносин та регресного відшкодування. 28 серпня 2025 року боржник повідомив стягувача про зарахування та припинення грошових зобов`язань ОСОБА_1 перед АТ «Аграрний фонд» у частині грошових зобов`язань у розмірі 1 050 905 грн 64 коп. на підставі рішення суду у справі № 755/4855/22 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав. 
Листом від 29 серпня 2025 року АТ «Аграрний фонд» звернувся до державного виконавця із заявою, зі змісту якої убачається явне невизнання рішення суду, яке набуло законної сили, та намагання протиправного впливу на державного виконавця із закінчення примусового виконання через зарахування зустрічних безспірних однорідних вимог. 
28 серпня 2025 року державний виконавець отримав докази повного виконання рішення суду, яке перебуває на примусовому виконанні. 

Проте станом на 01 вересня 2025 року державний виконавець не закінчив виконавче провадження, не розмістив його у публічному доступі в Автоматизованій системі виконавчого провадження, не розмістив в ЄСІТС Електронний Суд, не надіслав на адресу учасників виконавчого провадження у паперовій формі. 
Отже, боржник вважає, що наявні достатні підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з проведеним зарахуванням зустрічних однорідних безспірних вимог, час виконання яких наступив.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягає, оскільки стягувач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним одностороннього правочину, а судове рішення за яким АТ «Аграрний фонд» має перед ОСОБА_1 зобов`язання, оспорюється обома сторонами в касаційному провадженні, що свідчить про спірність вимог, про які заявлено до погашення (припинення) зарахуванням, а тому відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 вересня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції неправильно визначив істотні обставини справи, вийшов за межі предмету доказування у справі, не дав належної оцінки істотним обставинам і припустився висновків, що не відповідають таким обставинам внаслідок поверхневого і помилкового сприйняття, а також неправильно застосував норми процесуального законодавства, що спричинило ухвалення незаконного судового рішення. 
Суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, вдався до дій, що перебувають поза межами його дискреційних повноважень під час розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, і перебувають поза межами її предмету. 
Посилання у тексті оскаржуваного рішення на практику Верховного Суду є нерелевантними з огляду на відсутність подібності правовідносин, щодо яких Верховний Суд виклав висновки у судових рішеннях. 
Водночас суд першої інстанції навів також і релевантну практику Верховного Суду, проте не застосував її без наведення мотивів такого незастосування під час оцінки правомірності заяви про зарахування як одностороннього правочину і способу виконання грошового зобов`язання, розмір якого встановлений рішенням суду. 
Вказує, що суд належно не перевірив на відповідність закону та безпідставно поклав в основу оскаржуваного рішення протиправні міркування АТ «Аграрний фонд» у письмових поясненнях, які зводяться лише до зухвалої незгоди з рішеннями судів і безпідставним ототожненнями процесуальних та матеріальних наслідків ухвалення постанови судами апеляційної та касаційної інстанцій.
Від АТ «Аграрний фонд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Відзив обґрунтовано тим, у справі № 760/1774/24, ОСОБА_1 та АТ «Агарний фонд» подано касаційні скарги на постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 квітня 2025 року у справі № 760/1774/24.
Крім того, 04 вересня 2025 року ОСОБА_1 подано ще одну касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року у справі № 760/1774/24, що свідчить про те, що заявник у цій справі ставить це рішення під сумнів, що вкотре підтверджує той факт, що між сторонами існує спір щодо суми стягнення грошових коштів.
Вказує, що скаржником при зарахуванні зустрічних однорідних вимог не було враховано, що з суми 4 660 143 грн 26 коп. підлягають відрахуванню ПДФО у розмірі 18% та військовий збір у розмірі 5%, та відповідно вказана сума зменшиться майже на 1,1 млн грн.
Натомість, відповідач у всіх заявах про зарахування зустрічних однорідних вимог, зокрема і від 28 серпня 2025 року, навмисно спотворює суми в основному збільшуючи виплату на розмір невідрахованих податків та інших обов`язкових платежів з середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 4 706 013 грн 26 коп., навмисно не зазначаючи пункту 4 резолютивної частини постанови щодо відрахування роботодавцем від вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів
Таким чином, розмір суми стягнення з 4 706 013 грн 26 коп. фактично зменшується на 1 071 832 грн 95 коп. - розмір податків та інших обов`язкових платежів.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Представник ОСОБА_1 - Мельников Д.О. у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Представник АТ «Аграрний фонд» - адвокат Пронін О.А. у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.
Як убачається з матеріалів справи, у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 755/4855/22 за позовом Акціонерного товариства «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди у порядку регресу.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року у справі №755/4855/22 позов АТ «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» завдану матеріальну шкоду у розмірі 1 490 014 грн 03 коп. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 22 349 грн 91 коп.
Постановою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року у справі № 755/4855/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року без змін.
Постановою Верховного Суду від 19 червня 2024 року у справі №755/4855/22 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року без змін.
18 вересня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 755/4855/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» завданої матеріальної шкоди у розмірі 1 490 014 грн 03 коп. та судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 22 349 грн 91 коп.
26 вересня 2024 року старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калініченко О.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 755/4855/22 виданого 07 червня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва.
02 жовтня 2024 року старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калініченко О.М. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1.
28 серпня 2025 року ОСОБА_1 було направлено АТ «Аграрний фонд» заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, у якій просив з урахуванням заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 18 серпня 2025 року сальдо у сумі 2 677 813 грн 10 коп. (встановлене рішенням суду у справі №760/1774/24) на користь ОСОБА_1 сплатити шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 добровільно.
Листом від 29 серпня 2025 року АТ «Аграрний фонд» повідомлено Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що заборгованість ОСОБА_1 перед AT «Аграрний фонд» щодо виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 18 вересня 2024 року у справі №755/4855/22 не погашена, а тому будь-які заяви боржника щодо припинення його зобов`язань перед AT «Аграрний фонд» щодо погашення заборгованості є нікчемними та, крім того, оскаржені AT «Аграрний фонд» у встановленому законодавством порядку.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року у справі № 760/1774/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ «Аграрний фонд» на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 15 140 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року у справі № 760/1774/24 апеляційні скарги АТ «Аграрний фонд» залишено без задоволення. Апеляційні скарги подані ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року, та додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 квітня 2025 року, скасовано та ухвалено у вказаній справі нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 4 660 143 грн 26 коп. з відрахування роботодавцем від вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів, 10 000 грн на відшкодування спричиненої моральної шкоди, 30 000 грн судових витрат по оплаті правничої допомоги, а всього 470 6013 грн 26 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з АТ «Аграрний фонд» у дохід держави судовий збір 37 850 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.
Підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
До матеріально-правових підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); видача виконавчого листа помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкова видача виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видача виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Однак в законі не наведено чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зокрема у частині 2 статті 432 ЦПК України.
Словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.
Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Суть процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22), від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20 (провадження № 61-10482ав21).
Зарахування зустрічних вимог є однією з підстав припинення зобов`язання.
Так, згідно зі статтею 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Зобов`язання може бути припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності умов, установлених цією статтею та за відсутності обставин, передбачених статтею 602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.
Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними, тобто вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину законодавство не передбачає. За загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, у момент усної заяви однієї зі сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.
Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб.
Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав. 
Ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань.

У своїй заяві про визнання виконавчого документу № 755/4855/22 таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 посилається на те, що між ним та АТ «Аграрний фонд» існують зустрічні однорідні грошові вимоги у сумі 1 050 905 грн 64 коп., строк виконання за якими настав, які випливають з рішення суду у справі № 755/4855/22 та рішення суду у справі № 760/1774/24.

Виконавчим листом № 755/4855/22, виданим 07 червня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» матеріальну шкоди в розмірі 1 490 014 грн 03 коп. та судовий збір у розмірі 22 349 грн 91 коп., всього 1 512 363 грн 94 коп.
Постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року у справі № 760/1774/24 рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 квітня 2025 року скасовані, стягнуто з АТ «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 4 706 013 грн 26 коп. 
За відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2025 року у справі № 760/1774/24 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «Аграрний фонд» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року, додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року.
Зупинено виконання постанови Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року в частині стягнення з АТ «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 4 660 143 грн 26 коп. з відрахування роботодавцем від вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів, 10 000 грн - у відшкодування моральної шкоди, 30 000 грн - у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2025 року у справі № 760/1774/24 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мельников Д.О., на постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року.
Таким чином, оскільки станом на теперішній час здійснюється касаційний перегляд постанови Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року у справі № 760/1774/24, виконання якої зупинено, якою стягнуто з АТ «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, які за доводами ОСОБА_1 мають бути зараховані як зустрічні безспірні вимоги із грошовими коштами, стягнутими з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» у межах справи № 755/4855/22, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про від сутність підстав для задоволення заяви  ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу № 755/4855/22 таким, що не підлягає виконанню.
Таким чином, наявність спору між сторонами про розмір сум стягнення за судовим рішенням у справі № 760/1774/24 виключає часткове або повне припинення зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «Аграрний фонд» у межах справи № 755/4855/22.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Дата складення повного судового рішення 19 травня 2026 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська