РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
27 травня 2026 р.  Справа № 640/19475/20

Вінницький окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, 

за участі секретаря судового засідання: Бугай Олени Валентинівни 
представника позивача: Дейнегіна Сергія Миколайовича
представника відповідача: Маковеєва Степана Олександровича 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу
за позовом: Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" 
до: Центрального Міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків 
про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі також - АТ «ДПЗКУ», позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (далі - відповідач-1), Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач-2), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.07.2020 року №0001534204, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість у розмірі 2086606,00 грн. по декларації за березень 2020 року.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі висновків акту перевірки, що не відповідають фактичним обставинам та не доводять вчинення ним порушень встановлених податковим органом. Позивач вважає, що господарські операції між позивачем та контрагентами ПП «Юг Сервіс ЛТД», ПП «Мірал – Транс», ТОВ «ПП ВІВ», ФОП ОСОБА_1 документально підтверджені та фактично здійснені з метою використання в оподатковуваних операціях, а відповідачем у акті перевірки не встановлено зворотне, яке б спростувало реальність здійснення позивачем господарських операцій. Акт перевірки не містить доказів відсутності руху активів в процесі провадження позивачем господарської діяльності, що суперечить вимогам ПК України та інших норм законодавства, акт перевірки не містить належних та допустимих доказів вчинення платником податків порушень, а прийняте податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.09.2020 відкрито загальне провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в підготовче засідання.
Відповідач надав до суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких вказав про обґрунтованість висновків акту перевірки та правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що в ході перевірки зроблені висновки про нереальність господарських операцій, неможливо підтвердити джерело походження послуг, які реалізовані контрагенту-постачальнику, транспортування товарно-матеріальних цінностей в зв`язку з відсутністю необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності достатньої кількості персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, земельних ділянок при значних обсягах реалізації товарів (послуг, робіт).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2021 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 15.03.2021.
В судовому засіданні 15.03.2021 задоволено клопотання представників та ухвалено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі ч. 3 ст. 194КАС України.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.03.2021 задоволено клопотання представника Офісу великих платників податків ДПС про заміну відповідача правонаступником. Замінено відповідача – Офіс великих платників податків ДПС (код ЄДРПОУ43141471) на правонаступника – Центральне Міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ ВП44082145).
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
На виконання вимог Закону № 3863-ІХ«Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», наказом ДСА України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (Порядок № 399).
Пунктом 22 Порядку № 399 встановлено, що на підставі отриманих примірників протоколу та переліку судових справ відповідальною особою протягом семи робочих днів після завершення автоматизованого розподілу судових справ передаються судові справи до судів, визначених за результатами автоматизованого розподілу.
03.03.2025 справа №640/19475/20 надійшла до Вінницького окружного адміністративного суду.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2025 прийнято справу до свого провадження.
25.03.2025 представником позивача подані додаткові пояснення щодо позовних вимог.
Центральним міжрегіональними управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків подано відзив на позовну заяву та зазначено, що під час перевірки встановлено неможливість підтвердити реальність здійснення господарських операцій при взаємовідносинах АТ «ДПЗКУ» з контрагентами, а саме: неможливо підтвердити джерело походження послуг, які реалізованих зазначеному контрагенту-постачальнику, транспортування (рух) товарно-матеріальних цінностей в зв`язку з відсутністю необхідних умов для досягнення результатів відповідно підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності достатньої кількості персоналу оборотних коштів, оборотних активів, земельних ділянок при значних обсягах реалізації товарів.
Ухвалою суду від 13.01.2026 в адміністративній справі №640/19475/20 призначено підготовче засідання на 04.02.2026.
Ухвалою суду від 30.01.2026 задоволено клопотання та допущено участь представника позивача у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
В судовому засіданні 04.02.2026 оголошена перерва до 25.02.2026.
Представником відповідача подано клопотання про закриття підготовчого провадження та розгляд заяви без його участі.
Ухвалою суду від 25.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.03.2026.
В судове засідання 16.03.2026 представник відповідача не з`явився, оголошена перерва до 08.04.2026.
Ухвалами суду від 31.03.2026, 24.04.2026, 21.05.2026 задоволено клопотання представника відповідача та допущено до участі представника відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
В судовому засіданні 08.04.2026 оголошено перерву у зв`язку з витребуванням додаткових письмових пояснень.
29.04.2026 представником відповідача подані письмові пояснення у справі по суті заперечень. В судовому засіданні 29.04.2026 оголошено перерву у зв`язку з витребуванням доказів.
В судовому засіданні 27.05.2026р. представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в позовній заяві та наданих письмових поясненнях.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у відзиві та письмових поясненнях на адміністративний позов, просив суд у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби відповідно до наказу від 21.05.2020р. № 519, направлень на перевірку від 26.05.2020р. №248 та № 249, на підставі п. п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України) проведено документальну позапланову виїзну перевірку АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (код ЄДРПОУ 37243279) по декларації з податку на додану вартість за березень 2020 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.
За результатами перевірки був складений Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 19.06.2020р. № 834/28-10-05-01-02/37243279 (надалі - Акт перевірки), яким встановлено наступні порушення:
- п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п.п. 192.1.1, п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п.200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, в результаті чого завищено податковий кредит по декларації з податку на додану вартість за березень 2020 року у сумі 2086606,38 грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 2086606,38 грн, яка підлягає зменшенню;
- п. 201.1 ст. 201 ПК України, що призвело відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 57985,95 грн.
24 липня 2020 року, на підставі вищевказаного Акту перевірки, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби винесене податкове повідомлення-рішення №0001534204 за формою В4, яким зменшено суму від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 2086606,00 грн. по декларації за березень 2020 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, дійшов наступного.
Згідно з ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пп. 16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Пунктами 201.1, 201.4 ст. 201 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товару (послуг).
Згідно п. 201.10 ст. 201 Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Пунктом 201.6 ст. 201 Кодексу встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Виходячи із вищезазначеної норми, податкова накладна є документом, що підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.
Таким чином, формування податкового кредиту для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість чи визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток має бути фактично здійснене і підтверджене належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб`єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства. При цьому, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування. Водночас, наявність податкової накладної за відсутності здійснення господарської операції позбавляє покупця права на формування податкового кредиту.
Таким чином, предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції, а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту позивачем.
Судовим розглядом встановлено, що у перевіреному періоді основним видом економічної діяльності Акціонерного товариства «Державна продовольча-зернова Корпорація України» за КВЕД є: 70.10 Діяльність головних управлінь (хед-офісів) (основний), 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.
Як вбачається з акту перевірки, перевіркою встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п.п. 192.1.1, п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту при отриманні товару, послуг від підприємств - постачальників по операціям, які не мають реального матеріального характеру, в сумі 1981478,60 грн. від наступних підприємств:
1. ПП «Юг Сервіс ЛТД» (код ЄДРПОУ 38573320);
2. ПП «Мірал – Транс» (код ЄДРПОУ 36850621);
3. ТОВ «ПП ВІВ» (код ЄДРПОУ 37323736);
4. ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Щодо взаємовідносин АТ «ДПЗКУ» з ПП «Юг Сервіс ЛТД» суд зазначає наступне.
Як зазначено в Акті, відповідно до даних звітності за формою 20-ОПП, встановлено відсутність у ПП «Юг Сервіс ЛТД» у власності або у користуванні будь - яких об`єктів оподаткування. Відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено реєстрацію в адресу ПП «Юг Сервіс ЛТД» податкових накладних на реалізацію послуг з Вантажно - розвантажувальних робіт - ємкості ОЗТ, Вантаження судна за гранично допустимим осіданням з урахуванням перетяжки судна, Механічні штивочні роботи в трюмах судовим краном та грейфером ТОВ «Ратіо Бізнес».
Відповідно до даних звітності за формою 20 -ОПП, встановлено наявність у ТОВ «Ратіо Бізнес» 14 автомобілів. За даними ЄРПН ТОВ «Ратіо Бізнес» протягом лютого - березня 2020 року надавало автотранспортні послуги по території України, послуги з виконання підсобних робіт, транспортно - експедиційні послуги іншим контрагентам. Згідно з даними ЄРПН, встановлено, що ТОВ «Ратіо Бізнес» сформовано податковий кредит за рахунок придбання автомобільних шин, пального надання послуг з Вантажно - розвантажувальних робіт - ємкості ОЗТ, Вантаження судна за гранично допустимим осіданням з урахуванням перетяжки судна, Механічних штивочних робіт в трюм судовим краном та грейфером. Отже, з врахуванням наведеного вище, неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій при взаємовідносинах АТ «ДПКЗУ» з ПП «Юг Сервіс ЛТД», а саме: неможливо підтвердити джерело походження товару, який був реалізований зазначеному контрагенту-постачальнику, транспортування (рух) товарно-матеріальних цінностей в зв`язку з відсутністю необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності достатньої кількості персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, земельних ділянок при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг).
Як вбачається з матеріалів справи, у період що перевірявся, позивач мав господарські відносини із ПП «Юг Сервіс ЛТД».
Зокрема, між ПП «Юг Сервіс ЛТД» та АТ «ДПЗКУ» укладено договір про надання послуг від 23.01.2019 року №НРР-2301 предметом якого згідно пункту 1.1 є надання послуг з навантаження-розвантаження вантажу.
Пунктом 3.1 Договору № НРР-2301 від 23.01.2019 визначено, що сума договору становить суму вартості всіх наданих послуг протягом строку дії Договору відповідно до актів приймання-передачі послуг.
Згідно п. 3.4 Договору комплекс послуг сплачується на умовах 100% післяоплати вартості фактично наданих послуг на підставі отриманого розрахунку Виконавця, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.
Відповідно до п. 3.5 Договору Виконавець зобов`язаний надати Замовнику 2 (два) оригінали акту приймання-передачі наданих послуг за наданий комплекс послуг не пізніше, ніж через 5 (п`ять) робочих днів після завантаження відповідного судна із зазначенням вартості наданого комплексу послуг щодо фактичної кількості завантаженого вантажу, розрахованої виходячи з відповідної Комплексної ставки по курсу гривні до долара США, встановленого НБУ на 14600 на дату закінчення робіт (надання коносаменту).
На підтвердження виконання ПП «Юг Сервіс ЛТД» послуг за договором № НРР-2301 від 23.01.2019 на користь АТ «ДПЗКУ» позивачем надано акти наданих послуг, а саме механічні штиковочні роботи в трюмах судовим краном та грейфером, вантажно-розвантажувальні роботи – ємкості ОЗТ: №12 від 04.02.2020, №13 від 04.02.2020, №14 від 13.02.2020, №15 від 14.02.2020, №16 від 14.02.2020, №17.02.2020, №19 від 20.02.2020, №20 від 21.02.2020, №21 від 23.02.2020, №22 від 23.02.2020, №23 від 27.02.2020, №25 від 29.02.2020, №26 від 29.02.2020, №26 від 29.02.2020, №27 від 03.03.2020, №28 від 04.03.2020, №29 від 06.03.2020, №30 від 08.03.2020, №31 від 13.03.2020, №32 від 14.03.2020, №33 від 16.03.2020.
ПП «Юг Сервіс ЛТД» відповідно до п. 187.1 ст. 187 та п. 198.2 ст. 198 ПК України складено та зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних на адресу покупця АТ «ДПЗКУ» дані податкові накладні, які надалі включені до Додатку №5 податкової декларації з ПДВ за березень 2020 року, а саме: №1 від 03.03.2020, №1 від 04.02.2020, №2 від 04.02.2020, №2 від 04.03.2020, №3 від 06.03.2020, №3 від 06.03.2020, №3 від 13.02.2020, №4 від 08.03.2020, №4 від 14.02.2020, №5 від 13.03.2020, №5 від 14.02.2020, №6 від 14.03.2020, №7 від 16.03.2020, №7 від 17.02.2020, №8 від 20.02.2020, №9 від 21.02.2020, №10 від 23.02.2020, №11 від 23.02.2020, №12 від 27.02.2020, №14 від 29.02.2020, №15 від 29.02.2020, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 04.02.2020 №1 до ПН №1 від 04.02.2020, розрахунок коригування кількісних та вартісних показників від 04.02.2020 №2 до ПН №2 від 04.02.2020, розрахунок коригування кількісних та вартісних показників від 13.02.2020 №3 до ПН №3 від 13.02.2020.
Фінансово-розрахункові операції між АТ «ДПЗКУ» (як замовником) та ПП «Юг Сервіс ЛТД» (як перевірником) за договором № НРР-2301 від 23.01.2019 здійснювалися на підставі рахунків на оплату, а саме: №32 від 14.03.2020, №28 від 04.03.2020, №31 від 13.03.2020, №30 від 08.03.2020, №27 від 03.03.2020, №29 від 06.03.2020, №26 від 29.02.2020, №25 від 29.02.2020, №22 від 23.02.2020, №23 від 27.02.2020, №33 від 16.03.2020, №21 від 23.02.2020, №19 від 20.02.2020, №17 від 17.02.2020, №16 від 14.02.2020, №15 від 14.02.2020, №12 від 04.02.2020, №14 від 13.02.2020, №13 від 04.02.2020, №20 від 21.02.2020. 
Розрахунки між АТ «ДПЗКУ» та ПП «Юг Сервіс ЛТД» підтверджуються платіжними дорученнями, засвідченими банківською установою, а саме: №2144543 від 05.03.2020 на сум 754 568,38 грн., №2144544 від 05.03.2020 на суму 305760,00 грн., №2144545 від 05.03.2020 на суму 254060,88 грн., №2144546 від 05.03.2020 на суму 1219200,00 грн., №2144873 від 20.03.2020 на суму 742500,00 грн., №2144875 від 20.03.2020 на суму 582306,30 грн., №2144876 від 20.03.2020 на суму 118560,00 грн, №2144941 від 25.03.2020 на суму 197808,00 грн., №2144942 від 25.03.2020 на суму 1094418,00 грн., №2144943 від 25.03.2020 на суму 308557,68 грн., №214493 від 25.03.2020 на суму 308557,68 грн., №1051982 від 18.02.2020 на суму 356928,00 грн., №1051983 від 18.02.2020 на суму 825000 грн., №1051984 від 18.02.2020 на суму 36346,72 грн., №1051985 від 18.02.2020 на суму 1205340,00 грн., №1338747 від 27.02.2020 на суму 38064,00 грн., №1338748 від 27.02.2020 на суму 828000 грн, №1338749 від 27.02.2020 на суму 355800,00 грн, №2144998 від 02.04.2020 на суму 279288,00 грн., №2144999 від 02.04.2020 на суму 1069200 грн., №2145000 від 02.04.2020 на суму 742500,00 грн., №2145001 від 02.04.2020 на суму 351936,00 грн.
Всі вказані вище документи були надані для перевірки, про що вказано перевіряючими в Акті перевірки. Наведені документи свідчать про фактичне надання послуг згідно Договору.
Щодо взаємовідносин АТ «ДПЗКУ» з ПП «Мірал-Транс» суд зазначає наступне.
Як зазначено в Акті, за результатами аналізу даних ЄРПН встановлено, що ТОВ «ЕЛДЕР ЛОДЖИСТІКС» протягом січня 2020 року в адресу ПП «Мірал Транс» було виписано податкову накладну з номенклатурою транспортно-експедиторські послуги (експедиторські послуги, місце постачання яких розташоване на митній території). Відповідно до даних додатка АМ Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2019 рік, у ТОВ «ЕЛДЕР ЛОДЖИСТІКС» відсутні основні засоби. Згідно з даними ЄРПН, послуги з перевалки, послуги зі зберігання зерна, залізничні послуги ТОВ «ЕЛЕР ЛОДЖИСТІКС» отримувало у АТ «ДПЗКУ». Відсутність трудових ресурсів та активів для здійснення господарської діяльності, відсутність придбання послуг по ланцюгу пов`язаних з наданням транспортно-експедиторського та митно брокерського обслуговування вантажу на адресу АТ «ДПЗКУ» свідчить про те що, ПП «Мірал-Транс» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам. 
Як вбачається з матеріалів справи, між АТ «ДПЗКУ» (Замовник) та ПП «Мірал-Транс» (Виконавець) укладено договір №МТ-ДПЗКУ-13 від 26.02.2019 на транспортно-експедиторське та митно-брокерське обслуговування вантажу, в якому предметом господарських взаємовідносин є організація надання послуг з перевалки, транспортно-експедиторського обслуговування вантажу на території Одеського та Миколаївського морського терміналу.
Згідно п. 3.3.17 договору після закінчення відвантаження Замовник забезпечує підписання особою, яка має право підпису за цим договором акту приймання–передачі наданих послуг.
Судом встановлено, що на виконання договору №МТ-ДПЗКУ сторони уклали акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2020 №87, за яким Виконавцем проведено роботу (надано комплекс послуг з транспортно-експедиторського та митно-брокерського обслуговування вантажу), а Замовником - АТ «ДПЗКУ» прийнято такі послуги.
31.01.2020 ПП «Мірал-Транс», як постачальником послуг складено та зареєстровано у ЄРПН на користь АТ «ДПЗКУ» податкову накладну від 31.01.2020 №87 на суму 514 140,00 грн. (з яких ПДВ 85 690,00 грн.), що підтверджується квитанцією №1 від 14.02.2020.
Всі вказані вище документи були надані для перевірки, про що вказано перевіряючими в Акті перевірки. Наведені документи свідчать про фактичне надання послуг згідно Договору.
Стосовно взаємовідносин АТ «ДПЗКУ» з ТОВ «ВІВ» суд зазначає наступне.
Як зазначено в Акті, проведеною перевіркою встановлено, що обсяги проведеної фумігації не відповідають обсягам проведеної дезінсекції аерозольної та дезінсекції вологої, площа стін та полів приміщень не відповідає об`єму приміщень. ТОВ «ПП ВІВ» не має достатню кількість працівників для проведення робіт. Крім того, проведення робіт передбачає відсутність персоналу АТ «ДПЗКУ» на території приміщень, в яких здійснюється обробка та ближче ніж 100 (для житлових - 200) метрів від оброблюваних приміщень.
Як встановлено судом з матеріалів справи, між АТ «ДПЗКУ» та ТОВ «ВІВ» укладено договір №4 від 10.02.2020 на проведення дезінсекційних робіт, а саме фумігація зерна в кількості 800т х 20,80 грн. на 16640 грн. (без ПДВ) та дезінсекцію аерозольну 183500 куб.м х 0,45 грн. = 82575,00 грн. (без ПДВ.)
08.03.2020 між АТ «ДПЗКУ» (Замовник) та ТОВ «ВІВ» (Виконавець) підписано акт №20-01 про прийняття виконаних дезінсекційних робіт (фумігація аерозольна) згідно договору від 10.02.2020 №4 у якому вказано, що всі зобов`язання по дезінсекційним роботам виконанні з дотриманням технологічного регламенту для виконання таких робіт.
На підтвердження зміни у структурі майнового стану та фінансових зобов`язань АТ «ДПЗКУ» (як замовника) та ТОВ «ВІВ» (як виконавця) по договору від 10.02.2020 №4 надані платіжні доручення №87 від 17.03.2020 та зареєстровану в ЄРПН податкову накладну від 08.03.2020 №2, всього з ПДВ на суму 174108,00 грн., з них ПДВ – 29017,00 грн., а також рахунок – фактура №14 від 12.02.2020.
06.02.2020 між АТ «ДПЗКУ» та ТОВ «ВІВ» підписано акт №10-14 про прийняття виконаних дезінсекційних робіт (фумігація аерозольна) згідно договору, у якому вказано, що всі зобов`язання по дезінсекційним роботам виконані з дотриманням технологічного регламенту для виконання таких робіт.
Зміни в структурі майнового стану та фінансових зобов`язань АТ «ДПЗКУ» підтверджує платіжними дорученнями №41 від 11.02.2020 та зареєстрованою в ЄРПН податковою накладною від 06.02.2020 №8, всього з ПДВ на суму 164 253,60 грн., з них ПДВ – 27375,60 грн., а також рахунком-фактурою №109 від 03.02.2020.
Щодо взаємовідносин АТ «ДПЗКУ» та ФОП ОСОБА_1 .
Під час перевірки встановлено неможливість підтвердити реальність здійснення господарських операцій при взаємовідносинах АТ «ДПЗКУ» з ФОП ОСОБА_2 а саме: неможливо підтвердити джерело походження послуг, які реалізовані зазначеному контрагенту-постачальнику, транспортування (рух) товарно-матеріальних цінностей в зв`язку з відсутністю необхідних умов для досягнення результатів відповідно підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності достатньої кількості персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, земельних ділянок при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг).
Судом встановлено, що між АТ «ДПЗКУ» (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Перевізник) укладено договір №30/11-19/171 від 30.11.2019 на перевезення автомобільним транспортом.
Між АТ «ДПЗКУ» з ФОП ОСОБА_2 по договору перевезення вантажів №30/11-19/171 складено та підписано специфікації №1 від 30.11.2019, №2 від 16.12.ю2019, №3 від 20.12.2019, в яких визначено перелік транспортних засобів, їх найменування та реєстраційні номери таких вантажних автомобілів, а також одиницю виміру вартості послуги з перевезення, що у свою чергу дозволяє ідентифікувати зміст та обсяг отриманої Позивачем послуги з перевезення вантажу від ФОП ОСОБА_1 18.02.2020 року між ФОП ОСОБА_1 та АТ «ДПЗКУ» на підтвердження надання послуг з перевезення вантажу складено та підписано: 
- акт надання послуг № 16 від 18.02.2020 про факт надання транспортних послуг з перевезення вантажу за маршрутом с. Капитолівка Ізюмського району Харківської обл. - с. Охоче Нововодолазького р-ну, Харківської обл. (згідно товарно-транспортних накладних № 034461 від 16.02.2020, №034457 від 14.02.2020). 
Крім того, між АТ «ДПЗКУ» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 14/02-20 від 14.02.2020, предметом якого є також перевезення вантажів автомобільним транспортом. 
Відповідно до вимог п.2.1.6 даного договору ФОП ОСОБА_1 зобов`язується забезпечити Замовника протягом трьох днів після рейсу належним чином оформленими документами, що підтверджують факт перевезення. 
Між АТ «ДПЗКУ» та ФОП ОСОБА_1 по договору перевезення вантажів № 14/02-20 складено та підписано специфікацію № 1 від 14.02.2020 якою визначено перелік транспортних засобів, їх найменування та реєстраційні номери таких вантажних автомобілів, а також одиницю виміру вартості послуги з перевезення, що у свою чергу дозволяє ідентифікувати зміст та обсяг отриманої Позивачем послуги з перевезення вантажу від ФОП ОСОБА_1 по договору № 14/02-20 від 14.02.2020. 
20.03.2020 року між ФОП ОСОБА_1 та АТ «ДПЗКУ» на підтвердження надання послуг з перевезення вантажу складено та підписано: 
- акт надання послуг № 27 від 20.03.2020 про факт надання транспортних послуг з перевезення вантажу за маршрутом с. Капитолівка Ізюмського району Харківської обл. - с. Охоче Нововодолазького р-ну, Харківської обл. (згідно товарно-транспортних накладних №034565 від 10.03.2020, №034576 від 12.03.2020, №034581 від 14.03.2020, №034589 від 17.03.2020, №034600 від 19.03.2020); 
- акт надання послуг № 20 від 29.02.2020 про факт надання транспортних послуг з перевезення вантажу за маршрутом с. Капитолівка ізюмського району Харківської обл. - с. Охоче Нововодолазького р-ну, Харківської обл. (згідно товарно-транспортних накладних №034508 від 26.02.2020, №034522 від 28.02.2020, № 034523 від 29.02.2020);
- акт надання послуг № 23 від 09.03.2020 про факт надання транспортних послуг з перевезення вантажу за маршрутом с. Капитолівка Ізюмського району Харківської обл. - с. Охоче Нововодолазького р-ну, Харківської обл. (згідно товарно-транспортних накладних №034529 від 02.03.2020, №034541 від 04.03.2020, №034543 від 05.03.2020, №034556 від 07.03.2020, №034557 від 09.03.2020); 
- акт надання послуг № 19 від 24.02.2020 про факт надання транспортних послуг з перевезення вантажу за маршрутом с. Капитолівка Ізюмського району Харківської обл. - с. Охоче Нововодолазького р-ну, Харківської обл. (згідно товарно-транспортних накладних №034469 від 18.02.2020, №034479 від 20.02.2020, №034488 від 22.02.2020, №034496 від 24.02.2020); 
- акт надання послуг №13 від 17.02.2020 про факт надання транспортних послуг з перевезення вантажу за маршрутом с. Капитолівка Ізюмського району Харківської обл. - с. Охоче Нововодолазького р-ну, Харківської обл. (згідно товарно-транспортних накладних №034404 від 02.02.2020, №034413 від 04.02.202, №034422 від 06.02.2020, №034426 від 08.02.2020, №034436 від 10.02.2020, №034446 від 12.02.2020, №034449 від 13.02.2020). 
Зміни у структурі майнового стану та фінансових зобов`язань АТ «ДПЗКУ» (як замовника) та ФОП ОСОБА_1 (як перевізника) по договорам від 30.11.2019 №30/11-19/171 та від 14.02.2020 №14/02-20 підтверджується копією банківської виписки АТ «УкргазБанк» відділення №270/20 та платіжними дорученнями: №206 від 05.03.2020; №205 від 05.03.2020; №207 від 05.03.2020; №266 від 17.03.2020; №298 від 25.03.2020; №177 від 27.02.2020, а також зареєстрованими ДПС України в ЄРПН податковими накладними ФОП ОСОБА_1 , а саме: податкова накладна від 09.03.2020 №23, всього з ПДВ - 38 238, 00 грн., з них ПДВ - 6 373, 00 грн.; від 29.02.2020 №20, всього з ПДВ - 22 866. 00 грн., з них ДВ - 3 811, 00 грн.; від 24.02.2020 №19, всього з ПДВ - 30 666, 00 грн., з них ПДВ - 5 111, 00 грн.; від 18.02.2020 №16, всього з ПДВ - 15 294,00 грн., з них ПДВ - 2 549, 00 грн.; від 17.02.2020 №13, всього з ПДВ - 52 908. 00 грн., з них ПДВ - 8 818, 00 грн., від 20.03.2020 №27, всього з ПДВ – 38256,00 грн., з них ПДВ – 6 376,00 грн.
Всі вказані вище документи були надані для перевірки, про що вказано перевіряючими в Акті перевірки. Наведені документи свідчать про фактичне надання послуг згідно Договору.
Спірні правовідносини регламентуються положеннями ПК України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та нормативними актами, прийнятими на їх виконання, у відповідних редакціях.
Відповідно до приписів п. 14.1.27 ст.14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Визначення господарської діяльності відображене в п. 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Так, підпунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 44.2 статті 42 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно з п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Підпунктом 198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 даного кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п. 198.2 ст.198 ПКУ вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п. 201.6 ст. 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
У відповідності до приписів п. 201.1, п. 201.4., п. 201.10, ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний виписати податкову накладну у двох екземплярах та надати покупцю податкову накладну, що має містити визначені за законом певні реквізити, у т. ч. ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні.
Відповідно до п.п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).
У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.
Вказані первинні документи відповідають ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
При укладенні договорів сторонами було досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству, роботи та послуги придбавались з метою їх подальшого використання у господарській діяльності позивача.
Відповідно до п. 200.1-200.4 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті і перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом, а при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг, а залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Висновками перевірки не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог наведених норм законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування податкового кредиту, від`ємного значення ПДВ та на подальше отримання бюджетного відшкодування.
Підсумовуючи наведене вище суд приходить до наступних висновків.
Суд зазначає, що позивачем надано суду документи первинного обліку, що містять всі необхідні реквізити, належним чином підписані та скріплені печатками сторін і не суперечать законодавчим та нормативним актам, зокрема, договори та додатки до них, податкові, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, тощо, що не заперечується перевіряючими та зазначено у Акті перевірки.
АТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» має всі документи, які підтверджують фактичні надані послуги контрагентами ПП «Юг Сервіс ЛТД», ПП «Мірал – Транс», ТОВ «ПП ВІВ», ФОП ОСОБА_1 , а також документи, які підтверджують подальшу реалізацію отриманого товару. На момент cкладання податкових накладних в період, що перевірявся вказані контрагенти були зареєстровані органами державної податкової служби у встановленому порядку в якості платників ПДВ, а тому мали відповідні правові підстави для складання податкових накладних.
При цьому суд зауважує, що відповідач не посилається на відсутність реєстрації податкових накладних, на підставі яких позивачем збільшено суму податкового кредит у встановленому порядку.
Таким чином, АТ «Державна продовольча-зернова Корпорація України» правомірно віднесено суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по взаємовідносинах з контрагентами ПП «Юг Сервіс ЛТД», ПП «Мірал – Транс», ТОВ «ПП ВІВ», ФОП ОСОБА_1 у розмірі 1981478,60 грн.
Доводи відповідача про неможливість реального виконання контрагентами позивача (по ланцюгу) договірних зобов`язань через відсутність у останніх необхідних умов для ведення господарської діяльності не беруться судом до уваги, з огляду на те, що зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.
Правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача із його постачальниками.
Поруч з цим, в обґрунтування прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо спірних контрагентів без проведення зустрічних звірок, а не з аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.
З огляду на встановлені обставини у справі, а також беручи до уваги індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, суд приходить до висновку, що у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, у зв`язку з чим право платника податків, тобто позивача, на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третьою особою.
Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства або недостатньою кількістю у контрагента трудового ресурсу для самостійного виконання договірних зобов`язань. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено. А недостатня кількість трудового ресурсу не свідчить про неможливість виконати роботи або надати послуги та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих робіт/послуг, товарів, у тому числі й по ПДВ. Адже судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).
При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.
Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагентів.
Аналізуючи наведене вище суд приходить до висновку, що вказані господарські операції мали реальну господарську ціль - забезпечення діяльності позивача та досягнення його мети - отримання прибутку. Товар (роботи, послуги), отриманий від контрагентів, мав реальний і товарний характер та був використаний в межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях. Зазначене підтверджується обставинами, викладеними вище, і документами, які стали предметом перевірки.
Суд зауважує, що відповідно до п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Враховуючи зазначене, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом". Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статтей 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність висновків перевірки і заперечень відповідача щодо відсутності фактичного здійснення господарських операцій, оскільки такі висновки не підтвердженні відповідними доказами та суперечать наявним у справі доказам. Зазначені в акті перевірки і запереченнях обставини ні кожна окремо, а ні у своїй сукупності, не спростовують доводів позивача і наданих ним доказів. Інших доказів і аргументованих доводів, які б доводили достовірність зазначених в акті порушень і спростовували доводи позивача і надані ним докази, представник відповідача суду не зазначив.
Таким чином, суд вважає вірними і переконливими доводи позивача про відсутність зазначених в акті порушень і правомірність декларування ним спірних сум податкового кредиту з ПДВ, оскільки такі доводи позивача відповідають приписам ПК України і в достатній мірі підтверджені належними і допустимими засобами доказування. Недостатність доказів і недоведеність відповідачем, на якого КАС України покладає тягар доказування правомірності прийнятого рішення, тих обставин, які стали підставою для його прийняття, вказують на неправомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, що є підставою для визнання його протиправним і скасування.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).
Частинами першою та другою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з позицією ЄСПЛ, викладеною, зокрема, у справі "Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", заява № 36985/97, рішення від 23 липня 2002 року, п. 110, адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтримку правомірності своєї позиції та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби форми "В4" від 24.07.2020 №0001534204.
Стягнути на користь Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" судовий збір у сумі 21 020,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Центрального Міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033, код ЄДРПОУ 37243279)
Відповідач: Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Кошиця, 3, м. Київ, 02068, код ЄДРПОУ 44082145)

Повне рішення суду складено 08.06.2026

Суддя Віятик Наталія Володимирівна