ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 921/556/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши в письмовому провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮБАВА-АГРО"

про ухвалення додаткового рішення у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮБАВА-АГРО"

до Монастириської міської ради

про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 11.04.2018,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і судових рішень, ухвалених за результатами їх розгляду

1.1. У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЮБАВА-АГРО" (далі - ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО") звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Монастириської міської ради, в якому просило визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 11.04.2018.

1.2. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 26.11.2025, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 у справі № 921/556/25, задоволено позов ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО".

Вирішено визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 11.04.2018.

1.3. Не погоджуючись із постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 та рішенням Господарського суду Тернопільської області від 26.11.2025 у справі № 921/556/25, до Верховного Суду звернулася Монастириська міська рада з касаційною скаргою, в якій просила скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО". 

1.4. ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" у відзиві на касаційну скаргу просило касаційну скаргу Монастириської міської ради залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Крім того, ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" зазначало, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції в розмірі 15 000,00 грн. 

1.5. Постановою Верховного Суду від 28.04.2026 касаційну скаргу Монастириської міської ради залишено без задоволення, а оскаржувані постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.11.2025 у справі № 921/556/25 залишено без змін.

2. Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення 

2.1. 04.05.2026 Верховний Суд зареєстрував заяву ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/556/25, яка сформована 03.05.2026 в системі "Електронний суд".

2.2. ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" в заяві про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/556/25 просить стягнути з Монастириської міської ради на користь ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 14 510,00 грн. 

3. Розгляд заяви та позиція Верховного Суду

3.1. Ухвалою Верховного Суду від 12.05.2026 у справі № 921/556/25 прийнято до розгляду заяву ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/556/25 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 

3.2. З метою повного, всебічного, об`єктивного розгляду заяви ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" про ухвалення додаткового рішення та задля реалізації учасниками справи їх процесуальних прав Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви в розумний строк, тобто такий, що є необхідним для виконання процесуальних дій.

3.3. Розглянувши заяву ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/556/25, колегія суддів зазначає таке.

3.4. За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

3.5. Приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

3.6. Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

3.7. Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

3.8. Пунктом 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

3.9. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

3.10. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України). 

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22, від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Верховного Суду від 01.07.2025 у справі № 902/778/24, від 20.01.2025 у справі № 910/12395/22, від 03.12.2024 у справі № 922/3448/23, від 24.09.2024 у справі № 910/13177/23. 

3.11. Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

3.12. Відповідно до частин 1- 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

3.13. Згідно із частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

3.14. При застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Подібні висновки викладені в додаткових постановах Верховного Суду від 25.08.2025 у справі № 911/2591/23, від 28.01.2025 у справі № 910/299/24, від 27.02.2024 у справі № 910/743/23, 06.02.2024 у справі № 904/1270/22, від 30.04.2024 у справі № 922/1812/23.

3.15. У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

3.16. У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

3.17. Отже, загальне правило розподілу судових витрат передбачене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте в частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу, та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 25.08.2025 у справі № 911/2591/23, від 28.01.2025 у справі № 910/299/24, від 21.05.2024 у справі № 918/775/23, від 27.02.2024 у справі № 910/743/23, від 04.07.2023 у справі № 924/295/22.

3.18. Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

3.19. Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи із принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

3.20. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, в рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (пункт 268), від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

3.21. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії чи бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

3.22. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони щодо розподілу витрат або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5- 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

3.23. У такому випадку суд, керуючись частинами 5- 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 25.08.2025 у справі № 911/2591/23, від 30.04.2024 у справі № 913/50/22, від 09.04.2024 у справі № 910/11443/22, від 14.03.2024 у справі № 904/141/20.

3.24. Крім того, Верховний Суд зазначає, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати. Такі форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 25.08.2025 у справі № 911/2591/23, від 16.07.2024 у справі № 910/11499/23, від 09.07.2024 у справі № 910/6143/23, від 04.06.2024 у справі № 913/50/22.

3.25. Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи таке питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 і постановах Верховного Суду від 25.08.2025 у справі № 911/2591/23, від 02.07.2024 у справі № 910/2871/23, від 16.07.2024 у справі № 910/11499/23, від 16.04.2024 у справі № 922/1812/23, від 17.01.2024 у справі № 910/2158/23, від 06.06.2024 у справі № 911/248/21 (911/2367/22).

3.26. За змістом частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

3.27. Як зазначалося, 04.05.2026 Верховний Суд зареєстрував заяву ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/556/25, яка сформована 03.05.2026 в системі "Електронний суд". ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" в заяві про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/556/25 просить стягнути з Монастириської міської ради на користь ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 14 510,00 грн. 

3.28. Дослідивши заяву ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/556/25, а також подані позивачем докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів установила, що ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" у відзиві на касаційну скаргу Монастириської міської ради зазначало, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції в розмірі 15 000,00 грн. Крім того, ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" у відзиві на касаційну скаргу Монастириської міської ради зазначало, що фактичний розрахунок судових витрат і докази їх понесення будуть подані в порядку, встановленому частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, протягом п`яти днів після ухвалення постанови. 

3.29. Верховний Суд установив, що відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України останнім днем для подання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/556/25, з урахуванням вихідного дня, було 04.05.2026. Заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/556/25 ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" подало до Верховного Суду через систему "Електронний суд" 03.05.2026. Отже, ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" звернулося до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/556/25 у 5-денний строк після ухвалення постанови Верховного Суду від 28.04.2026 у справі № 921/556/25.

3.30. Верховний Суд зазначає, що інтереси позивача - ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" під час розгляду справи в суді касаційної інстанції представляв адвокат Адвокатського об`єднання "Молень, Багранюк та партнери" - Молень Ростислав Богданович, який діяв на підставі договору про надання про надання правової допомоги від 01.11.2024 № 01/10 та ордера від 05.01.2025 серії ВО № 1127908.

3.31. ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/556/25 долучило такі докази:

- копію акта про надання правничої допомоги від 30.04.2026 за договором про надання правничої допомоги від 01.10.2024 № 01/10;

- копію додатка № 1 "Тарифи на обчислення вартості послуг" до договору про надання правничої допомоги від 01.10.2024 № 01/10;

- копію договору про надання правничої допомоги від 01.10.2024 № 01/10.

3.32. Верховний Суд установив, що відповідно до пункту 1.1 договору про надання правничої допомоги від 01.10.2024 № 01/10 клієнт (ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО") доручає, а Адвокатське об`єднання "Молень, Багранюк та партнери" бере на себе зобов`язання в якості правничої допомоги здійснювати представницькі провадження, захищати права та законні інтереси клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін.

3.33. Згідно з пунктом 4.1 договору про надання правничої допомоги від 01.10.2024 № 01/10 за домовленістю сторін до складу гонорару за надання правничої допомоги входить "гонорар успіху" адвоката. Розмір "гонорару успіху" адвоката встановлюється за взаємною домовленістю сторін і сплачується лише в разі ухвалення рішення на користь клієнта, або в інших випадках, що визначаються сторонами. 

3.34. У додатку № 1 "Тарифи на обчислення вартості послуг" до договору про надання правничої допомоги від 01.10.2024 № 01/10 сторони цього договору погодили тарифи на обчислення вартості послуг.

3.35. Зокрема, в цьому додатку сторони погодили таку вартість послуг:

- розрахунок вартості однієї години надання послуг - 10 % від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на дату підписання акта приймання-передачі наданих послуг, до яких належать: зустріч і усна консультація клієнта; прибуття до місця зустрічі, суду чи іншої установи; ознайомлення з матеріалами справи; вивчення законодавства, яке підлягає застосуванню та судової практики;

- розрахунок вартості складання одного документа - 20 % від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на дату підписання акта приймання-передачі наданих послуг, до яких належать: відповідь на запит (лист, звернення) контролюючого органу; складання та надіслання адвокатського запиту; складання клопотання;

- розрахунок вартості однієї години надання послуг - 40 % від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на дату підписання акта приймання-передачі наданих послуг, до яких належать: представництво та захист інтересів клієнта в суді будь-якої інстанції (участь у судовому засіданні); представництво та захист інтересів клієнта перед іншими фізичними особами чи юридичними особами, в тому числі перед посадовими особами Державної фіскальної служби України та її органів, зокрема, під час здійснення останніми документальних перевірок клієнта; представництво та захист інтересів клієнта під час проведення допиту чи обшуку (участь у допиті, обшуку); юридичне супроводження угоди (участь адвоката в переговорах з контрагентом клієнта, консультації з питань, які виникають під час укладення угоди, юридична експертиза проєкту контракту між клієнтом та його контрагентом) (одна година); побачення з клієнтом в статусі затриманої особи; участь у слідчих / дослідчих діях;

- розрахунок вартості одного документа - 60 % від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на дату підписання акта приймання-передачі наданих послуг, до яких належать: складання скарг, заперечень, відзивів; юридична експертиза договорів та інших документів (включаючи складання протоколу розбіжностей, додаткової угоди та юридичного висновку); досудове врегулювання спорів (складання претензій, відповіді на претензію); складання позовної заяви, зустрічної позовної заяви, відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення, письмових пояснень, складання апеляційних і касаційних скарг.

3.36. Верховний Суд також установив, що 30.04.2026 між ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" та Адвокатським об`єднанням "Молень, Багранюк та партнери" підписано акт про надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 01.10.2024 № 01/10 на загальну суму 14 510,00 грн, який включає: зустріч та усна консультація - 864,00 грн (1 година); складання проєкту відзиву на касаційну скаргу - 5188,00 грн (1 документ); представництво інтересів клієнта в касаційному суді - 3458,00 грн (1 засідання); "гонорар успіху" адвоката - 5000,00 грн.

3.37. Колегія суддів установила, що факт надання адвокатом Моленем Ростиславом Богдановичем правничої допомоги ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" у справі № 921/556/25 підтверджується матеріалами справи. Так, зокрема, адвокат Молень Ростислав Богданович подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу Монастириської міської ради та взяв участь 28.04.2026 в судовому засіданні у Верховному Суді. 

3.38. Стосовно "гонорару успіху" адвоката, передбаченого в пункті 4.1 договору про надання правничої допомоги від 01.10.2024 № 01/10, то Верховний Суд зазначає, що ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" є розумність пред`явлених витрат, тобто обґрунтування розміру пред`явленої суми, а стягнення такої суми має бути співмірним із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді та досягненням обумовленого між сторонами успішного результату. Погоджений додатковий "гонорар успіху" є домовленістю клієнта і адвоката, а тому безумовно не підтверджує обсягу наданих послуг і виконаних робіт, як і не може свідчити про критерій реальності адвокатських витрат в контексті встановлення їхньої дійсності та необхідності саме в розмірі, зазначеному заявником. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14.04.2026 у справі № 910/10621/23, від 30.09.2025 у справі № 910/2461/24.

3.39. Європейський суд з прав людини в рішенні від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) вирішував питання обов`язковості для суду угоди, укладеної заявником із своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". Європейський суд з прав людини зазначив, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. 

Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

3.40. З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що "гонорару успіху", передбачений пунктом 4.1 договору про надання правничої допомоги від 01.10.2024 № 01/10, в розмірі 5000,00 грн відповідає критерію розумності. 

3.41. З урахуванням наведеного, враховуючи фактичний обсяг послуг, наданих адвокатом в суді касаційної інстанції, беручи до уваги принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства, критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, Верховний Суд відповідно до вимог статей 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/556/25 та стягнення з Монастириської міської ради на користь ТОВ "ЛЮБАВА-АГРО" 14 510,00 грн судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. 

3.42. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ :

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮБАВА-АГРО" про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/556/25 задовольнити.

2. Стягнути з Монастириської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮБАВА-АГРО" 14 510 (чотирнадцять тисяч п`ятсот десять) грн 00 коп. судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. 

3. Доручити Господарському суду Тернопільської області видати наказ на виконання цієї додаткової постанови.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова 

Ю. Я. Чумак