ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2026 р. Справа№910/13203/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Владимиренко С.В.
суддів: Ходаківської І.П. 
Демидової А.М. 

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В.
за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 16.06.2026
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» та Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут»
на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 (повне рішення складено 17.07.2025) 
у справі №910/13203/23 (суддя Маринченко Я.В.)
за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут»
до Акціонерного товариства «Гарантований покупець»
про стягнення 331 866 535,84 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Гарантований покупець») (далі за текстом - відповідач) про стягнення 331 866 535, 84 грн.
В процесі розгляду справи у суді першої інстанції позивачем неодноразово подавались заяви про зміну предмету позову, а також заяви про зменшення розміру позовних вимог.
За результатами розгляду поданих позивачем заяв про зміну предмету позову (зменшення розміру позовних вимог) судом не прийняті до розгляду вказані заяви в частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості та нарахованих позивачем інфляційних втрат та 3% річних на заборгованість відповідача з оплати послуг у період з лютого 2023 року по жовтень 2024 року.
Згідно заяви позивача від 03.03.2025 про зменшення розміру позовних вимог, останнім заявлено до стягнення з відповідача 97 360 872, 26 грн - 3% річних, 256 704 184, 07 грн - інфляційних втрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору №ЗЕ 61/21/2313/02/01 від 15.09.2021 в частині своєчасної оплати вартості наданих у період з березня 2022 року по січень 2023 року послуг. За порушення грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) 3% річних та інфляційних втрат.
Господарський суд міста Києва рішенням від 08.07.2025 у справі №910/13203/23 позов задовольнив частково. Стягнув з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» 3% річних у розмірі 16 993 329, 24 грн, інфляційні втрати у розмірі 29 094 927, 11 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 122 280, 66 грн. В іншій частині позову відмовив.
Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції встановив, що загальна вартість наданих послуг за період з березня 2022 року по січень 2023 року сплачена відповідачем в повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача та шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами зарахування зустрічних однорідних вимог та відповідними платіжними дорученнями, проте, відповідач здійснював оплату наданих послуг з порушенням графіку внесення платежів, погодженого сторонами у договорі, посилаючись на наявність відкладальної обставини.
Водночас, суд першої інстанції із посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.01.2024 у справі №910/1294/23 вказав, що висновки відповідача про те, що дією наказу Міністерства енергетики України №114 від 13.03.2022 не скасовується підпункт 2 пункту 8 Положення є правильними, але при цьому він не врахував, що у спірних правовідносинах, врегульованих Положенням, також відсутні і підстави для зміни пункту 5 того самого Положення відповідним наказом, а тому відкладальна обставина, на яку посилається відповідач, може бути застосована виключно у разі наявності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП «НАЕК «Енергоатом» за результатами проведення електронних аукціонів, наявність якої не було доведено відповідачем.
Суд також не погодився із здійсненими позивачем розрахунками 3% річних та інфляційних втрат, оскільки, на дату акта приймання-передачі послуг (закінчення розрахункового періоду), планові обсяги послуги змінюються на фактичні, відповідно у відповідача відсутні будь-які зобов`язання щодо здійснення оплат за першим-п`ятим платежем згідно з договором, втім позивач у своїх розрахунках не змінював базу нарахування для стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат після заміни прогнозного обсягу послуг на фактичний.
Приймаючи до уваги наданий відповідачем контр-розрахунок та здійснивши власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, змінюючи базу для їх нарахування на кінець кожного розрахункового періоду з прогнозної на фактичну, суд дійшов висновку, що вірними сумами та такими, що підлягають стягненню є 3% річних у розмірі 16 993 329,24 грн та інфляційні втрати у розмірі 29 094 927,11 грн, а відтак позовні вимоги в частині заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних витрат нарахованих внаслідок прострочення відповідачем оплати послуг наданих у період з березня 2022 року по січень 2023 року частково задоволені у вказаних розмірах.
Також, судом не встановлено підстав для зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить відстрочити сплату судового збору за подання цієї апеляційної скарги до ухвалення Північним апеляційним господарським судом постанови у даній справі; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23 в частині задоволених позовних вимог; ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що надання послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів є неможливим без укладення (в даному випадку) між «НАЕК «Енергоатом» та Гарантованим покупцем договору про надання послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів гарантованим покупцем (п.п. 1 п. 7, п.п. 11 п. 8 Положення).
Наведене свідчить про пов?язаність вказаних осіб між собою грошовими зобов?язаннями один перед одним в силу специфіки правовідносин, пов?язаних із забезпечення електроенергією побутових споживачів.
Відповідно до алгоритму розрахунків, визначених Положенням, Гарантований покупець здійснює розрахунки з постачальниками універсальних послуг за рахунок коштів, які отримує від виробників за послугу гарантованого покупця із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів. В той же час, «НАЕК «Енергоатом» з метою забезпечення побутових споживачів електричною енергією на виконання Положення здійснює продаж електричної енергії постачальникам універсальних послуг та здійснює оплату послуги гарантованого покупця з урахуванням отриманих коштів від реалізації такої електричної енергії постачальникам універсальних послуг. У пп. 2 п. 8 Положення про покладення спеціальних обов?язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальнодоступних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, який затверджено постановою КМУ від 05.06.2019 Nє483, визначено, що гарантований покупець зобов`язаний: 2) оплачувати своєчасно та у повному обсязі постачальникам універсальних послуг вартість надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за умови відсутності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед державним підприємством «НАЕК «Енергоатом» за поставлену електричну енергію згідно з пунктом 5 цього Положення.
Саме у зв?язку з вказаною особливістю та єдиним економічним результатом (забезпечення населення електричною енергією за пільговими цінами) для всіх учасників ПСО, в Положення було включено норму про відкладальну обставину з метою захисту інтересів учасників ринку, які виконують ПСО.
Таким чином, виходячи з наведеної норми на переконання відповідача, своєчасність та повнота оплати послуг постачальників універсальних послуг ставиться у залежність з своєчасністю та повнотою оплати постачальниками універсальних послуг електричної енергії, придбаною у «НАЕК «Енергоатом» на виконання Положення. Наявність заборгованості ПУП перед «НАК «Енергоатом» є відкладальною обставиною в розумінні законодавства. 
На переконання відповідача, факт проведення чи не проведення електронного аукціону відповідно до Порядку №499 жодним чином не впливає на розрахунки за Договором, адже на етапі виконання договору, після укладення відповідної додаткової угоди в обох випадках (як за результатами проведення аукціону так і без його проведення) в ПУП наявне грошове зобов`язання, яке підлягає виконанню. Фактично умови виконання договору, незалежно від наявності чи відсутності аукціонів є повністю однаковими. Застосовуючи пп. 2 п. 8 Положення у справі Nє910/1294/23 колегія суддів Верховного Суду здійснила абсолютно формалізований підхід до трактування вказаної норми, фактично встановивши, що ключовою обставиною для визначення наявності чи відсутності зазначеної вище відкладальної обставини є факт проведення електронних аукціонів.
Крім того, апелянт просить суд апеляційної інстанції у разі якщо суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення з Гарантованого покупця 3 % річних та інфляційних втрат зменшити їх розмір до 1 % від стягнутої суми на підставі наведених відповідачем обставин та судової практики, а також врахувати форс-мажорні обставини.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 11.08.2025 відмовив Державному підприємству «Гарантований покупець» у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23; апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23 залишив без руху, надав скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору в розмірі 1 036 985, 77 грн за подання апеляційної скарги.
Також, не погоджуючись з ухваленим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить визнати причини пропуску строку на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 08.07.2025 по справі №910/13203/23 поважними; поновити Приватному акціонерному товариству «Харківенергозбут» строк на апеляційне оскарження; рішення Господарського суду Харківської області від 08.07.2025 у справі №910/13203/23 в частині стягнення інфляційних втрат змінити; ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» інфляційні втрати у розмірі 93 153 810, 90 грн.
В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, інфляційна складова за певний місяць враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці (час прострочення у неповному місяці більше 15 днів - за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (15 днів) - за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується).
Позивач наголосив на наявність висновків Верховного Суду щодо періодів існування зобов`язань з оплати прогнозованої та фактичної вартості послуги та які не прийняті до уваги судом першої інстанції у цій справі. 
Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 07.08.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 11.08.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23 залишив без руху, надав скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 22.08.2025 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23. Розгляд апеляційної скарги призначив на 07.10.2025 на 13 год. 00 хв. 
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 22.08.2025 задовольнив клопотання та поновив Приватному акціонерному товариству «Харківенергозбут» пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23. Відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23. Зупинив дію рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23 на час апеляційного провадження. Об`єднав апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23 та Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/25 до спільного провадження. Розгляд апеляційних скарг призначив на 07.10.2025 на 13 год. 00 хв. 
12.09.2025 позивачем сформовано та подано в системі «Електронний суд» відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому останній заперечує проти її задоволення зазначаючи, що враховуючи доведеність факту порушення договірних строків оплати за надані послуги у період з березня 2022 року до січень 2023 року, суд першої інстанції прийшов правильного висновку щодо наявність підстав для покладення на відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України.
12.09.2025 відповідачем засобами поштового зв`язку також направлено відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому останнім наголошено, що нарахування на планові обсяги послуги 3 % річних та інфляційних втрат після підписання сторонами актів приймання-передачі у відповідному розрахунковому місяці та до часу спливу 14 числа місяця, що настає за розрахунковим є неправомірним.
Відповідачем подавалось клопотання про зупинення провадження у справі №910/13203/23 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/881/24. 
Клопотання відповідача було мотивоване тим, що одним із ключових питань, яке підлягає дослідженню в межах розгляду даної справи є наявність чи відсутність відкладальної обставини при розрахунку відповідачем перед позивачем за послуги, з урахуванням Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №483 (зі змінами) (далі по тексту - Положення). 
Відповідно до підпункту 2 пункту 8 Положення Гарантований покупець зобов`язаний оплачувати своєчасно та у повному обсязі постачальникам універсальних послуг вартість надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за умови відсутності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед акціонерним товариством «НАЕК «Енергоатом» за поставлену електричну енергію згідно з пунктом 5 цього Положення.
Отже, на переконання відповідача, позивач має право на своєчасне та повне отримання вартості послуги за Договором лише у разі відсутності заборгованості у постачальника універсальних послуг заборгованості перед акціонерним товариством «НАЕК «Енергоатом». 
Під час ухвалення оскаржуваного рішення, була наявна правова позиція Верховного Суду висловлена, зокрема, у постановах від 25.01.2024 у справі №910/1294/23, від 22.10.2024 у справі №910/13208/23 та інших про те, що відкладальна обставина, може бути застосована виключно у разі наявності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед «НАЕК «Енергоатом» за результатами проведення електронних аукціонів. При цьому позивач не мав перед «НАЕК «Енергоатом» заборгованості за електричну енергією, придбану за результатами проведення електронних аукціонів, оскільки відповідно до наказу Міністерства енергетики України від 13.03.2022 №114 «Про забезпечення продажу електричної енергії операторам систем розподілу та постачальникам універсальних послуг» НАЕК «Енергоатом» мав забезпечити на визначений період постачання, продаж електричної енергії постачальникам універсальних послуг, у тому числі тим, територією ліцензованої діяльності яких до об`єднання торгових зон була територія торгової зони «Острів Бурштинський ТЕС», за двосторонніми договорами без проведення електронного аукціону. Відповідно електронні аукціони при закупівлі електричної енергії ПУП у НАЕК «Енергоатом» починаючи з березня 2022 року не проводились. Вказана обставина, на думку позивача, унеможливлює застосування відкладальної обставини у даній справі. Зазначена позиція позивача була підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 25.01.2024 у справі №910/1294/23, від 22.10.2024 у справі №910/13208/23 та інших. 
Водночас Верховний Суд у релевантній справі №910/881/24 не погодився з такими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.01.2024 у справі №910/1294/23, стосовно застосування підпункту 8 пункту 2 Положення, вказавши, що наявність чи відсутність електронних аукціонів жодним чином не впливає на розрахунки сторін за договором, а відсутність електронних аукціонів не може нівелювати дію відкладальної обставини, визначеної зазначеним вище пунктом Положення. На підставі наведених обставин Верховний Суд передав справу 910/881/24 на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалою від 17.10.2025 прийняла до розгляду справу №910/881/24 за касаційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.05.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025.
У судовому засіданні 07.10.2025 суд апеляційної інстанції оголосив перерву.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 10.11.2025 задовольнив клопотання Державного підприємства «Гарантований покупець» про зупинення провадження у справі №910/13203/23. Зупинив провадження за апеляційними скаргами Державного підприємства «Гарантований покупець» та Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23 до закінчення касаційного перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/881/24. Зобов`язав учасників справи №910/13203/23 повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати розгляду справи №910/881/24 Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 06.02.2026 Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду прийнято постанову у справі №910/881/24, якою касаційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 01.05.2024 у справі № 910/881/24 скасовано. Справу №910/881/24 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва та враховуючи усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі №910/13203/23, суд апеляційної інстанції ухвалою від 20.04.2026 поновив провадження за апеляційними скаргами Державного підприємства «Гарантований покупець» та Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23. Розгляд апеляційних скарг призначив на 05.05.2026 о 12 год. 30 хв.
05.05.2026 від Державного підприємства «Гарантований покупець» надійшло клопотання про заміну Державного підприємства «Гарантований покупець» на Акціонерне товариство «Гарантований покупець». 
Представник позивача у судовому засіданні 05.05.2026 не заперечив проти задоволення поданого клопотання.
04.05.2026 від Державного підприємства «Гарантований покупець» надійшло клопотання про залучення третьої особи - Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» для витребування письмових пояснень щодо наявності/відсутності у позивача заборгованості перед АТ «НАЕК «Енергоатом». 
Представник відповідача у судовому засіданні 05.05.2026 підтримав заявлене клопотання та просив суд апеляційної інстанції його задовольнити. 
У судовому засіданні 05.05.2026 представник позивача заперечив проти задоволення зазначеного клопотання відповідача.
04.05.2026 від Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до надання законної сили судовими рішеннями у справі №320/6279/26.
Представник позивача у судовому засіданні 05.05.2026 підтримав заявлене клопотання та просив суд апеляційної інстанції його задовольнити. 
У судовому засіданні 05.05.2026 представник відповідача заперечив проти задоволення зазначеного клопотання позивача.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 05.05.2026 замінив Державне підприємство «Гарантований покупець» (01032, м. Київ, вул. Петлюри Симона, 27, код ЄДРПОУ 43068454) на його правонаступника - Акціонерне товариство «Гарантований покупець» (01032, м. Київ, вул. Петлюри Симона, 27, код ЄДРПОУ 43068454). Відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залучення Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» як третьої особи без самостійних вимог. Відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі №320/6279/26. Відклав розгляд справи №910/13203/23 на 16.06.2026 на 12 год. 00 хв.
Також, 05.05.2026 Акціонерним товариством «Гарантований покупець» через систему «Електронний суд» сформовані та подані додаткові пояснення у справі в яких відповідач вказує, що відповідно до усталеної позиції Верховного Суду, яка існувала до постанови ОП КГС від 06.02.2026 закупівля електроенергії між ПУП та НАЕК «Енергоатом» на виконання Положення про ПСО без проведення електронних аукціонів не зумовлювала настання відкладальної обставини. Разом з тим, з урахуванням відступу від попередньо сформованої позиції Верхового Суду, вказані обставини входять до предмету доказування, відповідно Гарантований покупець просить суд апеляційної інстанції про поновлення строку на приєднання до матеріалів справи доказів, поданих відповідачем, а саме лист відповідача від 23.03.2026 №15/1144 та лист АТ «НАЕК «Енергоатом» від 07.04.2026 №50-1421/12-вих.
Відповідач вважає, що зміна правової позиції Верховного Суду стосовно відкладальної обставини і є тим винятковим випадком, визначеним у частині 3 статті 269 ГПК України, адже відповідно до усталеної позиції Верховного Суду, яка існувала до постанови ОП КГС від 06.02.2026 закупівля електроенергії між ПУП та НАЕК «Енергоатом» на виконання Положення про ПСО без проведення електронних аукціонів не зумовлювала настання відкладальної обставини.
Позивач заперечив проти долучення до матеріалів справи зазначених вище листів.
За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із частиною 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Тобто приписи частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачають наявність обов`язкових передумов для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме: "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи". Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 17.07.2024 у справі № 925/1311/23, від 19.09.2024 у справі № 910/14394/23, від 17.07.2024 у справі № 910/14396/23, від 05.06.2024 у справі № 916/3555/23 .
Суд апеляційної інстанції приймає доводи відповідача про те, що лист відповідача від 23.03.2026 №15/1144 та лист АТ «НАЕК «Енергоатом» від 07.04.2026 №50-1421/12-вих не міг бути поданий до суду першої інстанції в силу відсутності вказаних документів, подання вказаних доказів зумовлено позицією Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладеною у прийнятій постанові від 06.02.2026 у справі №910/881/24, яка була сформована уже після прийняття судом першої інстанції рішення у справі. 
При цьому, судом апеляційної інстанції враховано, що відповідач додавав до відзиву інші докази - листи АТ «НАЕК «Енергоатом» у встановлений строк, відповідно до яких, на відповідні дати існувала заборгованість у ПУП перед НАЕК «Енергоатом», при цьому, лише кінцева дата погашення боргу ПУП перед НАЕК «Енергоатом» у вказаних листах не була визначена. Фактично, подані докази до пояснень відповідача від 05.05.2026 не є новими, а конкретизують докази, наявні у матеріалах справи та які були подані суду першої інстанції у встановлений строк, а тому з урахуванням зміни правової позиції Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №910/881/24 з подібних правовідносин та вказівки Верховного Суду у вказаній справі на необхідності перевірки доказів судами першої та апеляційної інстанції щодо наявності чи відсутності заборгованості ПУП перед ДП «НАЕК «Енергоатом» за електричну енергію, придбану без проведення електронного аукціону, Північний апеляційний господарський суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача про поновлення строку на подання доказів та долучити до матеріалів справи лист відповідача від 23.03.2026 №15/1144 та лист АТ «НАЕК «Енергоатом» від 07.04.2026 №50-1421/12-вих з додатками до нього.
Позивачем 27.05.2026 подано заяву, згідно якої останній просить суд апеляційної інстанції не застосовувати положення пп. 2 п. 8 Положення про ПСО, оскільки останній, на думку позивача, не відповідає ч. 4 ст. 42, пп. 7 ч. 5 та ч. 7 ст. 62 Закону України «Про ринок електричної енергії», ч. 2 ст. 25 Господарського кодексу України.
У судовому засіданні 16.06.2026 представник відповідача підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог; апеляційну скаргу позивача просив залишити без задоволення.
Представник позивача у судовому засіданні 16.06.2026 підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, апеляційну скаргу відповідача просив залишити без задоволення. 
Розглянувши доводи та вимоги апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила наступне. 
15.09.2021 між Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» (далі - постачальник універсальних послуг, ПУП, постачальник, товариство) та Державним підприємством «Гарантований покупець» (далі - замовник, підприємство) укладено Договір №ЗЕ 61/21/2313/02/01 про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується надавати замовнику послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів (далі - послуги), а замовник зобов`язується отримувати надані постачальником послуги та оплачувати їх вартість на умовах та в порядку, визначеному цим договором та Положенням про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №483 (зі змінами) (далі п.1.1. Договору).
Відповідно до пункту 4 Договору загальна вартість послуг за цим договором визначається як сумарна вартість послуг, які надаються постачальником кожного розрахункового періоду протягом строку дії цього договору, крім того - податок на додану вартість. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Пунктами 5, 6 Договору визначено, що прогнозна вартість послуг у відповідному місяці розраховується постачальником універсальних послуг відповідно до додатка 5 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії. До 15 числа місяця, що передує розрахунковому періоду, постачальник надсилає на електронні адреси замовника інформацію за формою, наведеною у додатку 5 до цього договору, в електронному вигляді з накладенням кваліфікаційного електронного підпису з подальшим надсиланням на поштову адресу одного примірника оригіналу.
У пункті 7 Договору встановлено, що оплата постачальнику вартості послуг здійснюється замовником шляхом перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника таким чином:
перший платіж - за три банківські дні до розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);
другий платіж - до 3 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);
третій платіж - до 9 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);
четвертий платіж - до 15 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);
п`ятий платіж - до 21 (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);
шостий платіж - до 14 (включно) числа місяця, що настає за розрахунковим періодом у розмірі, який визначається як різниця між вартістю послуг (з податком на додану вартість) за розрахунковий місяць відповідно до акта приймання-передачі послуг за розрахунковий місяць за формою, наведеною у додатку 6 до цього договору, та сумою перших п`яти платежів.
У разі, якщо дата платежу припадає на вихідний/святковий, такий платіж здійснюється на наступний робочий день після такого вихідного/святкового дня.
Якщо сумарна сплата замовником постачальнику прогнозної вартості за розрахунковий місяць (сума перших п`яти платежів) перевищує вартість послуги, що зазначена в акті приймання-передачі послуг, постачальник здійснює повернення замовнику різниці до 15 (включно) числа місяця, що настає за розрахунковим періодом.
Згідно пункту 8 Договору фактична вартість послуг у відповідному місяці розраховується постачальником універсальних послуг відповідно до додатка 5 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії на підставі фактичних даних.
Відповідно до пункту 9 Договору до 10 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, постачальник універсальних послуг надсилає на електронні адреси замовника інформацію за формами, наведеними у додатках 1 - 4 до цього договору, в електронному вигляді з накладенням кваліфікаційного електронного підпису з подальшим надсиланням на поштову адресу одного примірника оригіналу.
Пунктом 10 Договору визначено, що факт надання та отримання послуг підтверджується актом приймання-передачі послуг.
Постачальник надсилає не пізніше 11 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, замовнику з накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженої особи акт приймання-передачі послуг, складений на підставі фактичної вартості наданих послуг у розрахунковому періоді.
Замовник розглядає акт приймання-передачі послуг та у разі відсутності зауважень підписує його кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи протягом двох робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі послуг або надсилає постачальнику обґрунтовану відмову в його підписанні із зазначенням причин відмови, які повинні бути усунені.
Постачальник надсилає не пізніше 12 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, замовнику поштою або передає через уповноваженого представника постачальника два примірники підписаних із своєї сторони акта приймання-передачі послуг. Замовник протягом трьох робочих днів після отримання оригіналів акта приймання-передачі послуг підписує їх та повертає один оригінал на адресу постачальника.
У підпункті 1 пункту 12 Договору вказано, що постачальник має право отримувати оплату вартості послуг, з урахуванням вимог підпункту 2 пункту 8 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.
Замовник згідно пункту 13 Договору зобов`язаний здійснювати в повному обсязі оплату послуг у порядку, визначеному пунктом 7 цього договору.
Пунктом 16 Договору закріплено, що у разі порушення замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг він сплачує постачальнику послуг пеню в розмірі 0,1 відсотка розміру платежу, за яким допущено прострочення оплати (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку, що діє на день розрахунку), за кожний день прострочення.
Замовник звільняється від відповідальності, передбаченої цим пунктом договору, у разі несвоєчасної та/або неповної оплати виробниками гарантованому покупцю наданих послуг відповідно до пункту 8 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №483.
У період з березня 2022 року по січень 2023 року постачальником надавались замовнику послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів: 
- у березні 2022 року на суму 569 283 242, 06 грн (акт №03/22 від 31.032022);
- у квітні 2022 року на суму 331 404 352, 61 грн (акт №04/22 від 30.04.2022);
- у травні 2022 року на суму 230 572 939, 27 грн (акт №05/22 від 31.05.2022);
- у червні 2022 року на суму 263 414 657, 76 грн (акт №06/22 від 30.06.2022);
- у липні 2022 року на суму 321 470 573, 08 грн (акт №07/22 від 31.07.2022);
- у серпні 2022 року на суму 331 803 672, 83 грн (акт №08/22 від 31.08.2022);
- у вересні 2022 року на суму 361 494 361, 50 грн (акт №09/22 від 30.09.2022);
- у жовтні 2022 року на суму 579 131 449, 46 грн (акт №10/22 від 31.10.2022);
- у листопаді 2022 року на суму 676 507 904, 46 грн (акт №11/22 від 30.11.2022);
- у грудні 2022 року на суму 828 664 431, 79 грн (акт №12/22 від 31.12.2022);
- у січні 2023 року на суму 888 891 735, 20 грн (акт №01/23 від 31.01.2023).
Також в матеріалах справи наявні прогнозовані та фактичні розрахунки вартості електричної енергії.
Загальна вартість наданих послуг за період з березня 2022 року по січень 2023 року сплачена відповідачем в повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача та шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами зарахування зустрічних однорідних вимог та відповідними платіжними дорученнями.
Акти приймання-передачі послуг за вказаний період надання послуг підписані сторонами без зауважень та претензій, що, в свою чергу, свідчить про належне виконання позивачем умов Договору та виникнення у відповідача обов`язку з оплати.
Відповідач здійснював оплату наданих послуг з порушенням графіку внесення платежів, погодженого сторонами у договорі, посилаючись на наявність відкладальної обставини.
За встановленими у цій справі обставинами між сторонами складися правовідносини щодо надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів.
Сторони цієї справи є учасниками ринку електричної енергії, на яких покладено спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.
Метою укладення між сторонами Договору було виконання спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії на визначений період.
Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії визначає Закон України «Про ринок електричної енергії», який регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії.
Згідно з п. 96 ч. 1 ст. 1 Закону «Про ринок електричної енергії» учасником ринку електричної енергії (далі - учасник ринку) є виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор малої системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець, оператор установки зберігання енергії та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії в порядку, передбаченому цим Законом.
Пункт 16 ч. 1 ст. 1 Закону «Про ринок електричної енергії» визначає гарантованого покупця електричної енергії (далі - гарантований покупець) як суб`єкта господарювання, що відповідно до цього Закону зобов`язаний купувати електричну енергію у виробників, яким встановлено «зелений» тариф, об`єкти електроенергетики або черги будівництва (пускові комплекси) яких включені до балансуючої групи гарантованого покупця, та придбавати послугу із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії (послуга за механізмом ринкової премії) у виробників, які уклали з ним договір про надання послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії (договір про надання послуги за механізмом ринкової премії), а також виконувати інші функції, визначені законодавством.
Постачальником універсальної послуги є визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України (пункти 67, 93 ч.1 ст.1 Закону «Про ринок електричної енергії»).
Забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, зокрема, врегульовано положеннями розд. ХІІІ вищезгаданого Закону.
Згідно з ч. 1 ст. 62 Закону «Про ринок електричної енергії» з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.
За змістом п. 2 ч. 2 названої статті до спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії відповідно до цього Закону для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, належать, зокрема, виконання функцій постачальника універсальних послуг.
Відповідно до названої статті Закону «Про ринок електричної енергії» постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №483 затверджено Положення ПСО.
Пункт 4 Положення ПСО №483 передбачає, що спеціальні обов`язки, зокрема, покладаються на таких учасників ринку електричної енергії, як постачальники універсальних послуг; гарантований покупець.
Згідно з п. 5 Положення ПСО №483 до спеціальних обов`язків, серед іншого, належить:
- надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів (далі - послуга постачальників універсальних послуг) за договорами про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг за примірною формою згідно з додатком 2 і відповідне прийняття та оплата послуг постачальників універсальних послуг гарантованим покупцем;
- надання гарантованим покупцем виробникам послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів (далі - послуга гарантованого покупця) за договорами про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів гарантованим покупцем за примірною формою згідно з додатком 4 і відповідне прийняття та оплата послуг гарантованого покупця виробниками;
- придбання постачальниками універсальних послуг, що діють в торговій зоні «об`єднаної енергосистеми України», за результатами проведення електронних аукціонів у акціонерного товариства «НАЕК «Енергоатом» стандартних продуктів BASE_М для постачання побутовим споживачам таких постачальників універсальних послуг в обсязі їх мінімального споживання електричної енергії в торговій зоні «об`єднаної енергосистеми України» за годину в аналогічному місяці попереднього року за ціною індекс РДН BASE в торговій зоні «об`єднаної енергосистеми України» («бази») за період М-3, де М - розрахунковий місяць.
Відповідно до підпунктів 1, 2 п. 8 Положення ПСО №483 гарантований покупець зобов`язаний:
- укласти з виробниками договори 1 та з постачальниками універсальних послуг договори про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг (далі - договір 2);
- оплачувати своєчасно та у повному обсязі постачальникам універсальних послуг вартість надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за умови відсутності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед акціонерним товариством «НАЕК «Енергоатом» за поставлену електричну енергію згідно з п.5 цього Положення.
В свою чергу, згідно з підпунктами 1, 3, 4, 6 постачальники універсальних послуг зобов`язані:
- здійснювати купівлю електричної енергії на електронних аукціонах за двосторонніми договорами, на ринку «на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку електричної енергії в обсягах, що необхідні для постачання побутовим споживачам;
- укласти з гарантованим покупцем договір 2;
- своєчасно надавати гарантованому покупцю всі необхідні дані для розрахунку прогнозної та фактичної вартості послуги постачальників універсальних послуг та виконувати інші умови договору 2;
- здійснювати купівлю стандартних продуктів BASE_M в обсязі мінімального споживання електричної енергії побутовими споживачами відповідного постачальника універсальних послуг за годину в аналогічному місяці попереднього року відповідно до умов, визначених п.5 цього Положення.
За змістом п. 1 укладеного між сторонами Договору постачальник зобов`язується надавати замовнику послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів, а замовник зобов`язується отримувати надані постачальником послуги та оплачувати їх вартість на умовах та в порядку, визначеному цим договором та Положенням ПСО №483.
За змістом частини 1 статті 509 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частини 1, 2 статті 530 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (статті 599, 629 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (статті 610, 612 ЦК України).
В частині 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи при ухваленні оскаржуваного рішення, свої заперечення проти позовних вимог відповідач обґрунтовував з посиланням на настання форс-мажорних обставин у зв`язку з введеним на території України воєнним станом, що унеможливило виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем в обумовлений у Договорі строк. Також відповідач зазначав про те, що позивачем невірно здійснено розрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних і вказував про дію відкладальної обставини при здійсненні розрахунків з позивачем відповідно до підпункту 2 пункту 8 Положення ПСО №483.
Відносно твердження відповідача про настання форс-мажорних обставин, як підстави для звільнення його від відповідальності за невиконання своїх договірних зобов`язань перед позивачем.
Згідно з частиною 1 статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Зі змісту наведеної норми слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).
Підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.
Водночас сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин. Обставина форс-мажору має оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку (постанови Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №912/750/22, від 07.06.2023 у справі №906/540/22, від 15.06.2023 у справі №910/8580/22, від 29.06.2023 у справі №922/999/22 та від 13.12.2023 у справі №922/193/23).
Одне лише передбачене законом віднесення введеного воєнного стану до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках воєнного стану унеможливлює виконання конкретного договору (подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 02.11.2023 у справі № 910/13000/22, від 06.06.2024 у cправі № 906/1091/23).
За умовами укладеного між сторонами Договору (пункт 20, 21) передбачено, що у випадку настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) сторона, яка зазнала їх впливу, повинна негайно повідомити про такі обставини іншій стороні у максимально стислий строк шляхом надіслання письмового повідомлення про настання таких обставин. Повідомлення про обставини непереборної сили повинне містити вичерпну інформацію про природу обставин непереборної сили, час їх настання та оцінку їх впливу на можливість сторони виконувати свої зобов`язання згідно з цим договором та на порядок виконання зобов`язань згідно з цим договором у разі, коли це можливо.
На підтвердження настання форс-мажорних обставин відповідачем надано лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, в якому засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме: військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не надавав оцінку зазначеним доводам відповідача, та доказам, поданим в обґрунтування цих доводів.
Водночас, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача про звільнення його від відповідальності у зв`язку із форс-мажорними обставинами, які ґрунтуються на листі ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, оскільки цей лист не є сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.
Відповідно до частини 1 статті 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
Тобто, укладаючи правочин з відкладальною обставиною, його сторони пов`язують виникнення прав і обов`язків за таким правочином з певною обставиною, щодо появи якої в майбутньому у сторін існує лише відповідна вірогідність.
Відкладальна обставина може полягати у діях як однієї із сторін договору, так і третьої особи, яка нею не є, але у будь-якому разі повинна обумовлювати настання (зміну) відповідних прав і відповідних обов`язків обох сторін договору, а не лише однієї з них, та у момент укладання договору стосовно такої обставини має бути невідомо, настане вона чи ні.
Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування наявності відкладальної обставини, яка звільняє відповідача від обов`язку здійснення оплати за надані позивачем послуги, відповідач посилається умови пункту 12.1 Договору та на підпункт 2 пункту 8 Положення ПСО № 483.
Згідно з пунктом 12.1 Договору позивач, як постачальник, має право отримувати оплату вартості послуг, з урахуванням вимог підпункту 2 пункту 8 Положення ПСО № 483.
В підпункті 2 пункту 8 Положення ПСО № 483 передбачено, що гарантований покупець зобов`язаний оплачувати своєчасно та у повному обсязі постачальникам універсальних послуг вартість надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за умови відсутності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед акціонерним товариством "НАЕК "Енергоатом" за поставлену електричну енергію згідно з пунктом 5 цього Положення.
Тобто, стверджуваною відповідачем відкладальною обставиною є наявність заборгованості позивача, як постачальника універсальних послуг, перед ДП «НАЕК «Енергоатом».
Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, дійшов висновку, що відкладальна обставина, на яку посилається як ДП «Гарантований Покупець», може бути застосована виключно у разі наявності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП «Енергоатом» за результатами проведення електронних аукціонів; у матеріалах справи відсутні докази наявності у позивача заборгованості перед ДП «Енергоатом» за електричну енергію закуплену саме за результатами проведення електронних аукціонів, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов до передчасних висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.
Вказані вище висновки суду першої інстанції були зроблені з урахуванням висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 25.01.2024 у справі №910/1294/23:
«Отже, системний аналіз зазначених вище положень свідчить про правильність висновків судів попередніх інстанцій про те, що відкладальна обставина, на яку посилається відповідач, може бути застосована виключно у разі наявності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП «НАЕК "Енергоатом» за результатами проведення електронних аукціонів, наявність якої не було доведено відповідачем».
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду при здійсненні апеляційного провадження у даній справі вважала, що передача справи №910/881/24 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для відступу від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 25.01.2024 у справі № 910/1294/23, від 22.10.2024 у справі № 910/13208/23, від 30.01.2025 у справі №910/881/24, матиме значення для вирішення даної справи №910/13203/23, яка є релевантною та стосується питання сплати заборгованості за надані послуги за Договором №ЗЕ 61/21/2313/02/01 про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг та наявності/відсутності відкладальної обставини відповідно до підпункту 2 пункту 8 Положення. 
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалила постанову від 06.02.2026 у справі №910/881/24, якою відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 25.01.2024 у справі №910/1294/23 стосовно застосування пп. 8 п. 2 Положення ПСО №483, врахованого судом першої інстанції при розгляді даної справи.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в зазначеній постанові від 06.02.2026 у справі №910/881/24 вказала таке:
« 108. Положення ПСО №483 встановлює спеціальний механізм взаємовідносин учасників ринку електричної енергії шляхом укладення між ними окремих договорів. Спеціальні обов`язки покладаються на учасників ринку саме для забезпечення загальносуспільного інтересу, який полягає у наданні послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів (пункт 3 названого Положення).
109. При цьому необхідно розмежовувати покладені на учасників ринку електричної енергії спеціальні обов`язки від механізму (способу) їх реалізації.
110. Так, відповідно до пункту 5 Положення ПСО, до якого відсилає норма підпункту 2 пункту 8 вказаного Положення, придбання постачальниками універсальних послуг, що діють в торговій зоні «об`єднаної енергосистеми України», за результатами проведення електронних аукціонів у державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» стандартних продуктів BASE_M для постачання побутовим споживачам таких постачальників універсальних послуг в обсязі їх мінімального споживання електричної енергії в торговій зоні «об`єднаної енергосистеми України» за годину в аналогічному місяці попереднього року за ціною індекс РДН BASE в торговій зоні «об`єднаної енергосистеми України» («бази») за період M-3, де M-розрахунковий місяць.
111. З наведеного слідує, що до спеціального обов`язку постачальників універсальних послуг належить придбання ними у державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» стандартних продуктів BASE для постачання побутовим споживачам таких постачальників, тоді як проведення електронних аукціонів є механізмом реалізації вказаного обов`язку.
112. Відповідно до наказу Міністерства енергетики України «Про забезпечення продажу електричної енергії операторам систем розподілу та постачальникам універсальних послуг» №114 від 13.03.2022 (із змінами) на час дії воєнного стану і до останньої доби місяця (включно), наступного за місяцем, в якому воєнний стан припинено або скасовано, учасники ринку електричної енергії, на яких згідно з Положенням ПСО №483 покладені спеціальні обов`язки на ринку електричної енергії, зобов`язані забезпечити виконання вимог цього наказу та інших вимог Положення про ПСО №483 у частині, що не суперечать цьому наказу.
113. За змістом пунктів 2, 4 цього наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» зобов`язано забезпечити продаж електричної енергії постачальникам універсальних послуг, у тому числі тим, територією ліцензованої діяльності яких до об`єднання торгових зон була територія торгової зони «Острів Бурштинської ТЕС», за двосторонніми договорами без проведення електронних аукціонів. В свою чергу постачальники універсальних послуг зобов`язані здійснювати придбання електричної енергії за двосторонніми договорами без проведення електронних аукціонів у ДП «НАЕК «Енергоатом».
114. З урахуванням наведеного можна дійти висновку про те, що наказ Міністерства енергетики України №114 від 13.03.2022 «Про забезпечення продажу електричної енергії операторам системи розподілу та постачальникам універсальних послуг» за своїм змістом не скасовує, не змінює і не відміняє дію норм Положення ПСО № 483, адже запровадженні у цьому наказі заходи на період дії воєнного стану є частиною механізму цього Положення, спрямованого на забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.
115. Зважаючи на вищенаведене, а також встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, згідно з якими з березня 2022 року позивач не закуповував електричну енергію у ДП «НАЕК «Енергоатом» за результатами проведення електронних аукціонів відповідно до вимог пункту 5 Положення ПСО №483, що відповідає змісту наказу Міністерства енергетики України №114 від 13.03.2022, Об`єднана палата дійшла висновку про те, що заборгованість позивача як постачальника універсальних послуг перед ДП «НАЕК "Енергоатом» за поставлену електричну енергію, про яку йдеться у підпункті 2 пункту 8 Положення ПСО №483, з огляду на запроваджені наказом Міністерства енергетики України № 114 від 13.03.2022 заходи забезпечення продажу електричної енергії на час дії воєнного стану, не обмежується фактом наявності заборгованості за придбану електричну енергію за результатами проведення електронних аукціонів.
116. Відтак, застосовуючи положення підпункту 2 пункту 8 Положення ПСО №483 у визначений наказом Міністерства енергетики України №114 від 13.03.2022 період (тобто на час дії воєнного стану і до його припинення/скасування), слід виходити з того, що обов`язок гарантованого покупця здійснити своєчасно та у повному обсязі оплату постачальникам універсальних послуг вартість надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів обумовлений відсутністю у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП «НАЕК «Енергоатом» за поставлену електричну енергію згідно з пунктом 5 цього Положення, незалежно від придбання постачальником універсальних послуг електричної енергії за результатами проведення електронних аукціонів чи без проведення аукціонів.
117. Відповідно наявність у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП «НАЕК «Енергоатом» є відкладальною обставиною при проведенні розрахунків між гарантованим покупцем та постачальником універсальних послуг з оплати вартості надання постачальником універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів відповідно до підпункту 2 пункту 8 Положення ПСО № 483.
118. З огляду на зазначене, Об`єднана палата вважає наявними підстави для відступу від протилежних висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 25.01.2024 у справі №910/1294/23, від 22.10.2024 у справі №910/13208/23, від 30.01.2025 у справі №910/881/24, щодо можливості застосування відкладальної обставини згідно з підпунктом 2 пункту 8 Положення ПСО № 483 виключно у разі наявності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за результатами проведення електронних аукціонів".
Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача щодо наявності підстав для застосування відкладальної обставини через наявність у Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованості перед ДП «НАЕК "Енергоатом» за поставлену електричну енергію, незалежно від придбання постачальником універсальних послуг електричної енергії за результатами проведення електронних аукціонів чи без проведення таких, відповідає позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Підставою для направлення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду справи №910/881/24 на новий розгляд до суду першої інстанції, а не ухвалення нового рішення по суті спору стало те, що питання щодо наявності чи відсутності заборгованості позивача перед ДП «НАЕК "Енергоатом» за електричну енергію, придбану без проведення електронного аукціону шляхом укладення додаткових угод до основного договору, судами попередніх інстанцій не перевірялося, хоча в матеріалах справи наявні надані відповідачем пояснення та докази з цього питання. У той же час, Верховний Суд не має процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини справи, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Приписами статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).
Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.
Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Отже, 3% річних та інфляційні нарахування не є штрафними санкціями і до них не підлягає застосуванню положення частини 3 статті 551 ЦК України, а тому прохання відповідача про зменшення розміру 3 % річних та інфляційних нарахувань до 1 % не підлягає задоволенню.
Передбачений частиною 2 статті 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який у цій справі має місце з моменту погашення заборгованості позивачем перед АТ «НАЕК «Енергоатом» виходячи з суми простроченої заборгованості станом на відповідну дату погашення заборгованості, що існувала у відповідний період нарахування до дати погашення суми заборгованості. 
В апеляційній скарзі відповідач вказав, що на підтвердження наявності боргу у позивача перед ДП «НАЕК «Енергоатом» відповідачем були долучені відповідні докази до матеріалів справи.
Відповідно до даних, вказаних в листі ДП «НАЕК «Енергоатом» від 02.02.2023 №50-12/0537 починаючи з березня 2022 року у позивача обліковувалась безперервна заборгованість перед вказаним виробником, розмір якої станом на 31.12.2022 становить 309 492 419,28 грн.
Відповідно до листа до даних, вказаних в листі ДП «НАЕК «Енергоатом» від 20.02.2023 №50-12/0353 заборгованість позивача перед вказаним виробником станом на 20.02.2023 становить 216 194 060,16 грн. 
Листом АТ «НАЕК «Енергоатом» від 07.04.2026 №50-1421/12-вих надано інформацію щодо дати погашення заборгованості постачальника універсальних послуг перед АТ «НАЕК «Енергоатом», у т.ч. за розрахункові періоди березень 2022 року - січень 2023 року, відповідно до якої позивачем припинено зобов`язання перед АТ «НАЕК «Енергоатом» за договором, укладеним на виконання Положення про ПСО у наступні календарні дати: за березень 2022 року - 13.05.2022; за квітень 2022 року - 31.05.2022; за травень 2022 року - 01.09.2022; за червень 2022 року - 24.11.2022; за липень 2022 року - 15.12.2022; за серпень 2022 року - 19.01.2023; за вересень 2022 року - 23.01.2023; за жовтень 2022 року - 30.11.2022; за листопад 2022 року - 13.02.2023; за грудень 2022 року - 17.02.2023; за січень 2023 року - 15.03.2023.
Відповідач вказав, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат можливо здійснювати з таких дат: за березень 2022 року - 14.05.2022; за квітень 2022 року - 01.06.2022; за травень 2022 року - 02.09.2022; за червень 2022 року - 25.11.2022; за липень 2022 року - 16.12.2022; за серпень 2022 року - 20.01.2023; за вересень 2022 року - 24.01.2023; за жовтень 2022 року - 01.12.2022; за листопад 2022 року - 14.02.2023; за грудень 2022 року - 18.02.2023; за січень 2023 року - 16.03.2023.
Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріалами справи підтверджується існування у Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» перед АТ «НАЕК «Енергоатом» боргу в спірний період (т. 3, а.с. 13-22).
Вказані обставини позивачем не заперечуються.
Враховуючи вищенаведене, Державним підприємством «Гарантований Покупець» не було порушено строку оплати послуг за Договором у строк зазначений позивачем у своїх розрахунках 3% річних та інфляційних втрат, тобто у позивача не виникло право на нарахування відповідачу за порушення грошового зобов`язання на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) 3% річних та інфляційних втрат у заявлений позивачем період.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши правильність здійсненого відповідачем контррозрахунку 3% річних та інфляційних втрат вважає його арифметично правильним та таким, що відповідає обставинам справи.
Відповідно до частини 1 статті 73, статей 76, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частинами 4, 5 статті 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 718 007, 50 грн та інфляційні втрати у розмірі 422 149, 97 грн. 
Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
У справі «Салов проти України» від 06.09.2005 ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі «Hirvisaari v. Finland»). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі «Ruiz Torija v. Spain»).
У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
ЄСПЛ неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення ЄСПЛ від 05.02.2009 у справі «Олюджіч проти Хорватії»). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення ЄСПЛ від 03.07.2014 у справі «Мала проти України», від 07 жовтня 2010 року у справі «Богатова проти України»).
Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (рішення ЄСПЛ від 21.03.2000 у справі «Дюлоранс проти Франції», від 07 березня 2006 року у справі «Донадзе проти Грузії»).
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення ЄСПЛ від 19.04.1994 у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).
Якщо подані стороною доводи є вирішальними для результату провадження, такі доводи вимагають прямої конкретної відповіді за результатом розгляду (рішення ЄСПЛ від 09.12.1994 у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», від 23.06.1993 у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії»).
Водночас ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
У пункті 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Судом апеляційної інстанції при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні відповіді доводам апелянта із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин. 
Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. 
Зважаючи на неправильне застосування норм матеріального права судом першої інстанції, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23 підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23 підлягає скасуванню, з ухваленням в цій справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 718 007, 50 грн та інфляційних втрат у розмірі 422 149, 97 грн. Апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.
Згідно статті 129 ГПК України судові витрати (судовий збір за подання позову та апеляційної скарги відповідача) підлягають розподілу пропорційно задоволених вимог, тоді як судові витрати апеляційної скарги позивача покладаються на останнього.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23 залишити без задоволення.
2. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23 задовольнити частково.
3. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2025 у справі №910/13203/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги.
4. Стягнути з Акціонерного товариства «Гарантований покупець» (01032, м. Київ, вул. Петлюри Симона, 27, код ЄДРПОУ 43068454) на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (61057, Харківська обл., місто Харків, вул. Гоголя, будинок 10, код ЄДРПОУ 42206328) 718 007, 50 грн (сімсот вісімнадцять тисяч сім гривень 50 копійок) 3 річних, 422 149, 97 грн (чотириста двадцять дві тисячі сто сорок дев`ять гривень 97 копійок) інфляційних втрат та 17 102, 36 грн (сімнадцять тисяч сто дві гривні 36 копійок) судового збору.
5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (61057, Харківська обл., місто Харків, вул. Гоголя, будинок 10, код ЄДРПОУ 42206328) на користь Акціонерного товариства «Гарантований покупець» (01032, м. Київ, вул. Петлюри Симона, 27, код ЄДРПОУ 43068454) 1 011 332, 22 грн (один мільйон одинадцять тисяч триста тридцять дві гривні 22 копійки судового збору за подання апеляційної скарги.
6. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва. 
7. Матеріали справи №910/13203/23 повернути до Господарського суду міста Києва.
8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 17.06.2026.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко 

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова