Справа № 450/1785/26 
Провадження № 1-кп/450/444/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Пустомити за участю: прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
потерпілої ОСОБА_6 
кримінальне провадження, внесене в Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025141430000933 від 26.12.2025 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовква, Львівського району, Львівської області, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, фахівця складу ТОВ «Сільпо ФУД», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою:   АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, 
в с т а н о в и в:
25 грудня 2025 року приблизно о 20 год 30 хв, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Opel» модель «Meriva», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті з круговим рухом автодороги сполученням «Львів-Шегині» - «Західний обхід м. Львова» неподалік с. Холодновідка, Львівського району, Львівської області, рухаючись від с. Рудно у напрямку до м. Львів, по внутрішньому кільцю допустив порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: розділ 1 пункту 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); розділ 2 пунктів 2.3.Б, 2.3.Д; розділ 12 пункту 12.3; які виразились в тому, що він, керуючи технічно справним транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, в момент виявлення небезпеки для руху або перешкоди, яку об?єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував в межах смуги руху у горизонтальному положенні.
За наслідками порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху громадянин
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав наступні тілесні ушкодження: поєднана тупа травма голови, тулуба та кінцівок, у вигляді переломів кісток скелета, з ускладненим розвитком поліорганної недостатності, які утворились в результаті дорожньо-транспортної пригоди, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та перебувають у прямому причинному зв?язку з настанням смерті.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть ОСОБА_7 , тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, висловив щирий жаль з приводу події та обставин кримінального правопорушення, вибачився перед потерпілою та розкаявся у скоєному. Пояснив, що 25.12.2025 року приблизно о 20 год 30 хв, він їхав з роботи своїм автомобілем марки «Opel» модель «Meriva», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті з круговим рухом автодороги сполученням «Львів-Шегині» - «Західний обхід м. Львова» неподалік с. Холодновідка, Львівського району, Львівської області, рухаючись від с. Рудно у напрямку до м. Львів, їхав лівою смугою, з якої виїхав на кільце, де продовжив рух у лівій смузі по внутрішньому кільцю. Під час руху відчув наїзд на перешкоду, різко загальмував, вийшов з автомобіля та побачив, що під автомобілем, між передніми та задніми колесами, лежить чоловік, який, як потім з`ясувалось, перебував у стані алкогольного сп`яніння, що було підтверджено судово-медичною експертизою. Побачивши під автомобілем цю особу (в подальшому довідався, що його прізвище ОСОБА_7 ) , вирішив підняти автомобіль домкратом, але не діставати ОСОБА_7 з під автомобіля до приізду медиків, щоб не нашкодити ще більше. Зазначив, що дорожньо-транспортна пригода відбулася у темну пору доби, в умовах відсутності вуличного освітлення, до того ж ОСОБА_7 був одягненим у темний одяг. В цей час повз місце ДТП проіжджав екіпаж патрульної поліції, зупинився і очікували приізду швидкої медичної допомоги. Медики забрали ОСОБА_7 та доставили каретою швидкої медичної допомоги у лікарню Святого Пантелеймона, у якій ОСОБА_7 знаходився 25 днів. З наступного дня ОСОБА_4 довідався місце перебування ОСОБА_7 , відразу прибув до лікарні та повністю оплатив його перебування та лікування. Оскільки, ОСОБА_7 не зміг повернутись до свідомості після медичної коми та помер, то обвинуваченим повністю компенсовано всі витрати на його поховання. Просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі та не позбавляти права керувати транспортним засобом. 
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що є донькою померлого ОСОБА_7 , проте батько проживав окремо від неї. Про подію вона довідалась з телефонного дзвінка батька та наступного дня прибула до лікарні. Батько спочатку був при свідомості, однак в подальшому був введений в медичну кому та не приходячи до свідомості помер. Весь час перебування батька у лікарні обвинувачений повністю оплачував всі витрати на лікування, а згодом оплатив поховання батька, а тому вона не має до обвинуваченого жодних фінансових претензій на відшкодування як матеріальної шкоди, так і моральної. Просила суд призначити максимально мяке покарання та не позбавляти його права керувати транспортними засобами.
Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, а тому вислухавши думку учасників судового провадження, та роз`яснивши їм положення статті 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із вимог статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Відповідно до статті 12 КК України ОСОБА_4 вчинив злочини віднесений до категорії тяжких.
Згідно статті 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та повне відкшодування завданих збитків.
Згідно статті 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого немає.
Крім цього, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою молодого віку, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, працює фахівцем складу ТОВ «Сільпо ФУД», по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, яка почергово проживає у нього та у матері.
За таких обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому покарання підсудному слід обрати у межах санкції статті, за якою кваліфікується злочин у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням статей 75, 76 КК України. 
Вирішуючи питання застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.06 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за ч. 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання-позбавлення права керувати транспортними засобами.
Так, в судових дебатах, прокурор висловив думку про незастосовування до обвинуваченого додакового покарання виходячи з обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який, будучи батьком неповнолітньої дитини та офіційно працевлаштованим, має потребу у щоденному використанні транспортного засобу.
Потерпіла висловилась про незастосування додаткового покарання, оскільки вони досягли з обвинуваченим повного примирення.
Крім цього, суд враховує, що вчинене кримінальне правопорушення, хоч і відносить до категорії тяжких злочинів, однак характеризується необережною формою вини. Разом з тим, не може залишитись поза увагою суду і самі обставини дорожньо-транспортної події, яка відбулась в темну пору доби на неосвітленій ділянці дороги, на відрізку з круговим рухом і потерпілий знаходився в лежачому (горизонтальному положенні) на проїжджій частині дороги на внутрішній смузі руху та перебував в стані алкогольного сп`яніння, а його одяг не містив світловідбиваючих (рефлективних) елементів. Одночасно, суд враховує і поведінку обвинуваченого як відразу після настання дорожньо-транспортної події, так і протягом часу досудового розслідування та розгляду справи судом. Як встановлено в ході розгляду справи, відразу після ДТП обвинувачений зупинився та вжив заходів для полегшення стану потерпілого шляхом підняття автомобіля домкратом, а в подальшому взяв на себе всі витрати по лікуванню та похованню ОСОБА_7 . Така сумлінна поведінка обвинуваченого свідчить про його бажання мінімізувати настання шкідливих наслідків кримінального правопорушення, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для незастосування додаткового покарання.
На думку суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання без позбавлення права керувати транспортним засобом відповідатиме практиці Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).
Судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_4 .
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349,368, 370, 373, 374 КПК України, суд - 
у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. 
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та здати документи для виїзду/в`їзду на територію України.
Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку – 28 травня 2026 року.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити ОСОБА_4 без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 17828 (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять вісім) гривень витрат на проведення експертиз.
Після набрання вироком законної сили речові докази:
диски відозаписів залишити при матеріалах кримінального провадження;
автомобіль марки «Opel» модель «Meriva», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_4 .
Арешт, накладений ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.12.2025 в справі № 450/6301/25, - скасувати.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. 

Головуючий: ОСОБА_1