Справа № 501/4772/25
Номер провадження 2/954/1135/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року	с-ще Нововоронцовка	

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Каневського В. О.,
за участю секретаря судового засідання Ферко Г. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Нововоронцовського районного суду Херсонської боласті цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач посилався на ту обставину, що 15.07.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 був укладений договір №470221-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 15.07.2023 направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти кредитний договір, на умовах визначених офертою, яку відповідач того дня прийняв. Крім цього, позивач направив відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону, який був зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, який боржником було введено/відправлено. За умовами договору про надання кредиту відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 10000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, які він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором та Правил про надання грошових коштів у кредит. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, натомість відповідач частково сплатив кошти, у зв`язку з чим станом на 09.10.2025 виникла заборгованість в загальному розмірі 32260,80 грн, з яких: 10000,00 грн – сума прострочених платежів по тілу кредиту; 20760,80 грн – сума прострочених платежів по процентам; 1500,00 грн – сума прострочених платежів за комісією. Тому, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі за кредитним договором №470221-КС-001 від 15.07.2023 та судові витрати у розмірі 2422,40 грн.
У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справу повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав.
На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 15.07.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 був укладений договір №470221-КС-001 про надання кредиту шляхом направлення відповідачу пропозиції (оферти), яку останній прийняв. Крім цього, ТОВ «Бізнес Позика» направило відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4838 на номер телефону, який був зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, який боржником було введено/відправлено, яким відповідач скористався для укладення договору з позивачем.
Відповідно до умов Кредитного договору ТОВ «Бізнес Позика» надало відповідачу грошові кошти в сумі 10000,00 грн, строком на 16 тижні, до 04.11.2023, зі сплатою процентів за користування коштами: денна відсоткова ставка 2,00 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка 12297,45% та комісії за надання кредиту в розмірі 1500,00 грн, орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 21040,00 грн. В свою чергу відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування коштами та комісію за надання кредиту у порядку і на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів. Також відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту, чим підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, що були надані йому виходячи з обраних умов кредитування.
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачу в кредит грошові кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу коштів, за якою відповідачу на підставі кредитного договору №470221-КС-001 від 15.07.2023 на платіжну карту MONOBANK (UNIVERSAL BANK) НОМЕР_1 було перераховано 10000,00 грн, номер транзакції 38942-03939-88194, а також даними виписки з особового рахунку відповідача про рух грошових коштів по картці належній відповідачу.
За умовами цього договору відповідач зобов`язався повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк, однак, позичальник свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за вказаним договором.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має заборгованість перед позивачем, що утворилася станом 09.10.2025 у розмірі 32260,80 грн, з яких: 10000,00 грн – сума прострочених платежів по тілу кредиту; 20760,80 грн – сума прострочених платежів по процентам; 1500,00 грн – сума прострочених платежів за комісією. Доказів повернення кредитних коштів, оплати за користування кредитом матеріали справи не містять.
З огляду на викладене, між сторонами виникли кредитні правовідносини, де відповідачем порушено право позивача на отримання заборгованості, тому, при вирішенні вказаного спору суд керувався ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Згідно ч. 3 ст.11 Закону «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Отже, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в розмірі 30760,80 грн, з яких: 10000,00 грн – сума прострочених платежів по тілу кредиту; 20760,80 грн – сума прострочених платежів по процентам за кредитним договором №470221-КС-001 від 15.07.2023 підлягають задоволенню.
Стосовно прострочених платежів за комісією в розмірі 1500,00 грн, суд зазначає наступне.
За частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Водночас, особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина четверта статті 14 ЦК України).
15.03.2022 був прийнятий Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", що набрав чинності 17.03.2022.
Цим Законом розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповненопунктом 18, за яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд розглядав питання застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у подібних правовідносинах (Постанова від 31 січня 2024 року у справі №183/7850/22 (провадження №61-14740св23)) і зробив такі висновки:
"Законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
При ухваленні рішення у справі суд враховує також аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у подібних правовідносинах, що викладені у постановах від 07 серпня 2024 року у справі №759/7103/23 (провадження №61-5216св24), від 13 березня 2024 року у справі №350/711/22 (провадження №61-9733св23). У цих справах Верховний Суд вирішував питання щодо застосування положень пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до правовідносин, що виникли між фізичними особами про стягнення боргу за договором позики.
Таким чином, суд зазначає, що з огляду на дію спеціальної норми Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, яка звільняє позичальника за договором позики від відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань під час воєнного стану, позикодавець не може вимагати стягнення з позичальника додаткових коштів у виді пені, інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення, починаючи з 15 липня 2023 року, що припав на період дії воєнного стану, та протягом 16 тижнів, до 04.11.2023 після його закінчення, а тому в цій частині слід відмовити у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача та частковому їх задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжної інструкції №16312 від 20.10.2025, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок). Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого позивача судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, розмір заявлених вимог 32260,80 грн (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 30760,80 грн (95,35%), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 2309,76 грн (2422,40 х 95,35 % = 2309,76 грн).
Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 526, 527, 610-612, 627- 629,638 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 10, 12, 76, 81, 89, 133, 141, 263-265, 280-282, 273, 280-282 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заборгованість за кредитним договором №470221-КС-001 від 15.07.2023 в розмірі 30760,80 грн (тридцять тисяч сімсот шістдесят гривень 80 копійок) та судові витрати в розмірі 2309,76 грн (дві тисячі триста дев`ять гривень 76 копійок).
В решті позовних вимог – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Реквізити сторін:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133, ЄДРПОУ 41084239;
Відповідач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . 

Суддя	В.О. Каневський