Справа № 404/5743/24 
Номер провадження 2/404/1599/24 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року Фортечний районний суд міста Кропивницького
в складі: головуючого судді – Мохонько В.В.,
за участі секретаря – Суркової А.Д., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування обтяження, -

ВСТАНОВИВ:
У червні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом по якому просила скасувати обтяження з квартири, а саме заборону (архівний запис) АДРЕСА_1 , який було накладено на підставі договору застави б/н від 04.09.1996 року та зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчудження об`єктів нерухомого майна 30 вересня 2008 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1. 
Позивач обґрунтовує вимоги тим, що вона є власником квартири за номером АДРЕСА_2 , що підтверджується дублікатом договору дарування, посвідченим 17 січня 1992 року державним нотаріусом третьої Кіровоградської державної нотаріальної контори Якубовською Л.В. , зареєстровано в реєстрі за номером 3-75, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.07.2007 року. 
У травні 2024 року, ОСОБА_2 вирішила розпорядитися вищевказаною квартирою, проте дізналася, що на квартиру вказану квартиру накладено заборону (архівний запис), підстава обтяження – договір застави, б/н від 04.09.1996 року другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою. 
Вказаний архівний запис про заборону на відчуження нерухомого майна було внесено реєстратором Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1. Зазначає, що їй невідомо про існування вищевказаного договору застави та будьяких боргових зобов`язань в забезпечення, яких міг укладатися договір застави, на підставі якого обтяжено належне їй нерухоме майно, що перешкоджає її розпорядитись належним їй нерухомим майном тому вимушена звернутись до суду. 
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кропивницького від 03.07.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.10.2024 рік. 
Ухвалою від 10.12.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 11.02.2025 року.
У зв`язку з набранням чинності 25.04.2025 року Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» найменування Кіровського районного суду міста Кіровограда змінено на Фортечний районний суд міста Кропивницького.
Представник позивача до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити. 
Представник відповідача до суду не з`явився, повідомлялись належним чином, заяв та клопотань до суду не подано, правом подачі відзиву не скористались. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 15.05.2024 року,30.09.2008 року, реєстратором Кропивницькою державною нотаріальною конторою №1 накладено заборону (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 7993971 на підставі договору застави б/н 04.09.1996 року. 
Кропивницька міська державна нотаріальна контора №2 на виконання ухвали Кіровського районного суду м. Кропивницького від 10.12.2024 року повідомила що документи нотаріальної контори по 2003 рік передані на зберігання до державного нотаріального архіву в Кіровоградській області. 
На виконання ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.07.2024 року державний нотаріальний архів в Кіровоградській області області повідомив, що договір застави б/н від 04.09.1996 року відсутній та на зберігання в архіві не перебуває. 
У відповідності до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
За правилами ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника, 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах, 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням, 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно, 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову, 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову, 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
Частиною 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Постанові N 5 від 3.06.2016 р. "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", і з системного аналізу норм закону, що регулюють захист права власності чи іншого речового права від порушень, зокрема питання щодо звільнення майна з-під арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, існує два способи здійснення такого права: 1) на рішення та дії державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства (наприклад адміністративного судочинства); 2) особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна. Причому відповідачами в справі за позовом про зняття арешту (звільнення майна з-під арешту) є боржник і особа, в інтересах якої накладено арешт на майно; а як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби; на позовні вимоги про зняття арешту з майна поширюється трирічний строк позовної давності, перебіг якого починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт майна.
Позивач не дотрималась вимог процесуального закону, що регулює питання подання позову про виключення майна з-під арешту, оскільки даний позов про звільнення майна з-під арешту він не пред`явив до належних відповідачів, якими мають бути і боржник, і стягувач, в інтересах якого накладено арешт на спірне майно.
Позивач не надала суду і сам договір застави від 04.09.1996 року тому суд позбавлений можливості з`ясувати на користь кого був укладений договір застави, яке основне зобов`язання було забезпечене цим договором застави та чи було це зобов`язання виконане повністю чи частково. 
Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача. Жодних клопотань з цього приводу позивач не заявив, в тому числі і клопотань про витребування необхідних йому доказів, у разі якщо він був позбавлений можливості такі докази добути і подати суду сам. Позов, для того, щоб був задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідача (відповідачів).
З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.
За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.
Позивач пред`явила позовні вимоги до державної нотаріальної контори № 1 Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка не є ні боржником, ні особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне нерухоме майно.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок про те, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.
На підставі ст. 133, ч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.
Керуючись ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України,Законом України «Про виконавче провадження», ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд-,
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1  до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування обтяження, а саме: заборони (архівний запис) на квартиру АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_1 , яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 30 вересня 2008 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1 на підставі договору застави, б/н 04.09.1996 Друга Кіровоградська державна нотконтора, реєстраційний номер обтяження: 7993971 – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;
відповідач: Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1 Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: вул. Велика Перспективна, 1 Б, м. Кропивницький.

Повне судове рішення складено 29.05.2026 року

Суддя 
Фортечного районного суду
міста Кропивницького Віталіна МОХОНЬКО