Номер провадження: 33/813/788/26
Номер справи місцевого суду: 947/9434/26 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М. 
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 по адміністративному правопорушенню передбаченому ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні на постанову Київського районного суду м. Одеси від 13 березня 2026 року,-
У С Т А Н О В И В:
Короткий виклад обставин справи
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №599797 від 24.02.2026 року вбачається, що 24.02.2026 року о 08:10 год., за адресою: м. Одеса, вул. Світанку, біля будинку № 54, водій ОСОБА_1 (далі – особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної дистанції та швидкості для руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем попереду, в результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.13.1 «Правил дорожнього руху» України, за що відповідальність передбачена за ст.124 КУпАП.
 
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, звільнено ОСОБА_1 від сплати судового, як інваліда другої групи (посвідчення серії 12 ААВ № 531463).

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Київського районного суду м. Одеси від 13 березня 2026 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо притягнення ОСОБА_1 , оскільки інший учасник даної ДТП , водій автомобілю «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_2 вчинив різкий, невмотивований маневр праворуч, чим створив перешкоду руху ОСОБА_1 та саме через його дії відбулась дана подія.
Вважав, що суд першої інстанції обмежився формальним посиланням на протокол та факт останнього зіткнення, не дослідивши питання про те, чи була в його діях об`єктивна можливість уникнути зіткнення, враховуючи раптовий маневр іншого водія. 
Зазначав, що судом не було досліджено надані ОСОБА_1 відеозаписи з камер спостереження які були подані у встановленому порядку у клопотанні до розгляду справи, не допитано як свідків інших учасників події для з`ясування всіх обставин маневрування. А тому вважав, що суд фактично не перевірив версію подій, викладену в протоколі, на відповідність дійсності. 
Також вважав, що його дії не перебували у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, а інкриміноване йому порушення пункту 13.1 ПДР не відповідає вчиненим ним діям та дорожній обстановці яка відбулась до ДТП.
Зазначав, що суд першої інстанції безпідставно зазначав, що ОСОБА_1 погодився з інкримінуємим йому адміністративним правопорушенням.
Вважав, що суд обмежився лише протоколом та фактом останнього зіткнення з авто Peugeot Partner, хоча на схемі вказані дві точки зіткнення та дві сторони пошкодження його авто, не надавши оцінки тому, що саме маневр іншого водія створив аварійну обстановку. За таких умов висновок суду про його вину є передчасним та необґрунтованим. 
Крім того, суд не врахував реальну небезпеку здоров`ю та навіть життю ОСОБА_1 та його дружини, яка була в цей в час в авто.
Наголошував, що в таких умовах гальмування було виконано ним заздалегідь, а також екстрене гальмування на різнорідному покритті.

Явка в судове засідання
Сторона захисту була сповіщена належним чином про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання з`явився ОСОБА_1 та надав свої пояснення.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши пояснення сторони захисту, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції виходив з того, що однією з підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується порушення п.13.1 ПДР України.
Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.
Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , його вина у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується належними та допустимими доказами у відповідності до ст.251 КУпАП, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, 
- схемою з місця події, згідно якої встановлено місце ДТП та напрямок руху транспортних засобів ,
- сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.
На підставі наявних та досліджених доказів у справі суд першої інстанції вирішив, що у даній дорожній ситуації, ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем який зупинився попереду, чим порушив п.13.1 ПДР, та дії останнього безпосередньо знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією даної пригоди та наслідками у виді технічних пошкоджень транспортних засобів.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зокрема у порушенні вимог п.13.1 ПДР України.
Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.
Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху України визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Статтею 124 КУпАП передбачається відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.
Отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого цією статтею, є матеріальним, тобто потребує не тільки події (в даному випадку - порушення вимог правил дорожнього руху), але й настання певних наслідків - пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до протоколу ЕПР1 №599797 від 24.02.2026 року вбачається, що 24.02.2026 року о 08:10 год., за адресою: м. Одеса, вул. Світанку, біля будинку № 54, водій ОСОБА_1 (далі – особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної дистанції та швидкості для руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем попереду, в результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.13.1 «Правил дорожнього руху» України, за що відповідальність передбачена за ст.124 КУпАП.
 
Відповідно схеми ДТП від 24.02.2026 року доданої до протоколу про адміністративне правопорушення, яка підписана учасниками ДТП без зауважень, що містить відомості про розташування транспортних засобів на проїзній частині після зіткнення, розташування дорожньої розмітки, кількість смуг для руху, напрямок руху транспортних засобів до моменту ДТП, місце зіткнення транспортних засобів, стан покриття дорожнього покриття, освітлення даного відрізку дороги та іншу інформацію, щодо обставин дорожньої обстановки на місці ДТП.
Письмовими поясненнями ОСОБА_1 встановлено, що 24.02.2026 р., приблизно о 08:10 рухаючись на автомобілі VW Bora н.з. НОМЕР_1 по вул. Інглезі у бік перехрестя з вул. Комарова ближче до правого краю проїздної частини. Ліворуч стояли автівки. Коли наблизився до авто «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_2 , останній без покажчика повороту різко звернув праворуч, щоб уникнути зіткнення вимушений був звернути на тротуар та застосував аварійне гальмування. Але попереду була електрична опора, вирулюючи зачепив провою частиною бампера та колеса бетонни стовпчик. Від чого авто відкинуло трохи ліворуч, де зіткнувся з автомобілем «PEUGEOT», номерний знак НОМЕР_3 , зачепивши правий бік задньої частини бамперу. Медичної допомоги не потребував.
 
Письмовими поясненнями ОСОБА_2 встановлено, що їхав о вул. Інглезі, став у пробці та почув удар по задній частині автомобілю. Подія відбулась о 08:20 приблизно 24.02.2026. Рухався на автомобілі «PEUGEOT Partner» , номерний знак НОМЕР_3 . Медичної допомоги не потребував.
 
Письмовими поясненнями ОСОБА_3 встановлено, що 24.02.2026 року приблизно о 08:15, останній керуючи транспортним засобом «HYUNDAI», сірого кольору, н.з. НОМЕР_2 , здійснював рух по проїзній частині по вул. Інглезі, і сторони вул.. Світанку, у напрямку Небесної Сотні. Проїхавши вул.. Світанку, рухаючись приблизно 45 км на год, несподівано я побачив, як автомобіль Фольцваген Бора черного кольору н.з. НОМЕР_1 здійснив випередження його автомобілю з правого боку, в результаті чого не впоравшись з керуванням він зачепив стовп та допустив зіткнення з автомобілем який рухався перед ним. Побачивши що сталось він одразу зупинив свій ТЗ та з місця його не переміщував і вийшовши дізнався, що сталось.
 
Відеозаписом долученим за клопотанням ОСОБА_1 від 06.03.2026 року встановлено, що відеокамера фіксувала рух транспортних засобів по вул.Інглезі м. Одеси, біля будівлі по вул. Світанку 54 та фіксувала події даної ДТП 24.02.2026 року. З відеозапису вбачається, що автомобіль «PEUGEOT Partner», номерний знак НОМЕР_3 червоного кольору, який на схемі ДТП зазначено під №3, рухається в потоці лівої смуги руху у бік пр.. Небесної Сотні, від вул. Світанкової, після цього ТЗ рухається ще декілька автомобілів у цій же смузі, за якими рухається автомобіль «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, який на схемі ДТП зафіксований під №2, у цій же лівій смузі та у цьому ж напрямку. В цей же час у правій крайній смузі в цьому ж самому напрямку, зі швидкістю, яка явно перевищувала швидкісний режим лівої смуги руху, рухався автомобіль «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, на схемі ДТП зафіксований під №1. Автомобіль №2 наближаючись до бетонного стовпчика, який на схемі зафіксований під №6, намагався змінити траєкторію руху, здійсняючи маневр руху цього ТЗ праворуч, але ж за межі лівої смуги руху ТЗ№2 не виїхав. В цей же час, ТЗ№1 також наближається до бетонного стовпчика, який на схемі зафіксований під №6, починає гальмувати на виконувати маневр повороту праворуч у бік тротуару, після чого передньою частиною бампера з правого боку здійснює наїзд на об`єкт №6, після чого ТЗ №1 від удару з правого боку відкидує ліворуч у бік ТЗ №3 з яким в подальшому ТЗ №1 допускає зіткнення у задню частину бамперу ТЗ№3.
 
Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, які було досліджено вище, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції надано належної правової оцінки діям ОСОБА_1 , який керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 допустив зіткнення з «PEUGEOT Partner», номерний знак НОМЕР_3 , через те, що не врахував безпечної швидкості руху аж до зупинки автомобілю «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 , що перебуває у причино-наслідковому зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою.
 
Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо притягнення ОСОБА_1 , оскільки інший учасник даної ДТП , водій автомобілю «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_2 вчинив різкий, невмотивований маневр праворуч, чим створив перешкоду руху ОСОБА_1 та саме через його дії відбулась дана подія, апеляційний суд вважає необґрунтованими належними та допустимими доказами, так як ОСОБА_1 не надав доказів звернення органу поліції, яким складено протокол про адміністративне правопорушення з відеозаписом, який був наданий у суді першої інстанції. Крім того в матеріалах справи наявний рапорт поліцейського з якого вбачається, що пояснення водіїв різняться за версіями утворення ДТП, тому матеріали спрямовані до відділу розшуку та дізнання (а.с.6). Доказів оскарження дій поліцейських до матеріліалів справи не долучено, що у сукупності позбавляє апеляційний суд дійти висновку про належну вмотивованість таких доводів.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що суд першої інстанції обмежився формальним посиланням на протокол та факт останнього зіткнення, не дослідивши питання про те, чи була в його діях об`єктивна можливість уникнути зіткнення, враховуючи раптовий маневр іншого водія, апеляційний суд вважає такі доводи не слушними, так як в матеріалах справи достатньо належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 .. Натомість стороною захисту не надано доказів неможливості звернення під час розгляду справи судом першої інстанції заявлення клопотань про проведення трасо логічних, авто технічних експертиз, що позбавило суд першої інстанції належним чином оцінити версію ОСОБА_1 .
Щодо доводів апеляційної скарги, що суд фактично не перевірив версію подій, викладену в протоколі, на відповідність дійсності, апеляційний суд вважає такі доводи необгрнутованими, так як суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначав, що в обґрунтування свого висновку окрім протоколу про адміністративне правопорушення , схеми ДТП брав і інші наявні докази у справі, а з дослідженого відеозапису наявного в матеріалах справи встановлено поза розумним сумнівом, що швидкість руху автомобіля «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 не була безпечною та внаслідок чого настали наслідки у вигляді вказаної ДТП.
Щодо доводів апеляційної скарги, що його дії не перебували у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, а інкриміноване йому порушення пункту 13.1 ПДР не відповідає вчиненим ним діям та дорожній обстановці яка відбулась до ДТП, апеляційний суд вважає не слушними, адже інкриміноване ОСОБА_1 порушення пункту 13.1, в наслідок якого наступили наслідки у вигляді зіткнення з «PEUGEOT Partner», номерний знак НОМЕР_3 , якому спричинено механічні пошкодження. Стороною захисту дії поліцейських, щодо встановлення обставин утворення механізму дорожньої ситуації внаслідок дій водія автомобілю «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_2 не оскаржувалось, клопотань про проведення авто технічних експертиз ні в суді апеляційної інстанції ні під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявлялось, а тому встановити такі обставини належними та об`єктивними доказами суд позбавлений можливості.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно зазначав, що ОСОБА_1 погодився з інкримінуємим йому адміністративним правопорушенням, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції при дослідженні матеріалів справи встановив, що останній не заперечував схемі ДТП долученій до матеріалів справи, а незгода з протоколом про адміністративне правопорушення зазначена в графі 14 протоколу про адміністративне правопорушення належними контрдоказами не доведена, клопотань в протоколі про адміністративне правопорушення про зазначення свідків версії ОСОБА_1 стороною захисту не внесена, тому судом першої інстанції зроблено належні висновки, чого не спростовано стороною захисту.
Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції обмежився лише протоколом та фактом останнього зіткнення з авто Peugeot Partner, хоча на схемі вказані дві точки зіткнення та дві сторони пошкодження його авто, не надавши оцінки тому, що саме маневр іншого водія створив аварійну обстановку, а тому висновок суду про його вину вважав передчасним та необґрунтованим, апеляційний суд з огляду на наявні докази у справі вважає, що першочергове порушення ОСОБА_1 є те, що ним не обрано безпечної швидкості, і факт того, що останній не передбачив обстановки з боку дій водія автомобілю «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого допустив зіткнення із бетонним стовпчиком не змінюють суті, того що після вказаних обставин автомобіль ОСОБА_1 не було зупинено, а продовжено рух та внаслідок чого заподіяно механічних пошкоджень автомобілю «PEUGEOT Partner», номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок чого останньому і інкриміновано порушення п.13.1 ПДР України, так як встановлення обставин дій водія автомобілю «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_2 не є предметом у даній справі, а в діях ОСОБА_1 також є порушення ПДР які доведено поза розумним сумнівом. 
Посилання сторони захисту на те, що суд не врахував реальну небезпеку здоров`ю та навіть життю ОСОБА_1 та його дружини, яка була в цей в час в авто, апеляційний суд вважає безпідставними, так як виходячи з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він не потребує медичної допомоги, в жодних доказах наявних в матеріалах справи відсутні відомості, що його дружина потребувала медичної допомоги не встановлено, такі доводи є припущеннями, так як вказаних наслідків не настало.
Доводи апеляційної скарги, що в таких умовах гальмування було виконано ним заздалегідь, а також екстрене гальмування на різнорідному покритті, апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними, так як з відеозапису наданого ОСОБА_1 встановлено, що швидкість руху автомобілю під його керуванням не відповідала безпечній, так як екстрене гальмування застосоване останнім не допомогло зупинити автомобіль «VOLKSWAGEN», номерний знак НОМЕР_1 аж до самої зупинки, а дії водія ОСОБА_1 із маневруванням поєднаним із екстреним гальмуванням не відповідають вимогам ПДР України та є вважаються безпечними, адже останній керуючись винною самовпевненістю не зміг уникнути наслідків у вигляді вказаної ДТП.
Отже, по справі не встановлено таких обставин, які б стали підставою для скасування судового рішення. З клопотанням про призначення експертизи ОСОБА_1 не звертався.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, підстав для зміни постанови суду з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 13 березня 2026 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду     В.В. Кострицький