Справа № 127/39375/25 
Провадження № 2/127/9384/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року 	Вінницький міський суд Вінницької області	

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,
за участю секретаря Мельник Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради, ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору – Другої вінницької державної нотаріальної контори, про визначення розміру часток в квартирі та визнання права власності на спадкове майно, –

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Вінницької міської ради, ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору – Другої вінницької державної нотаріальної контори, про визначення розміру часток в квартирі та визнання права власності на спадкове майно.
Позов мотивований тим, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Згідно з договором міни від 02.06.1998 року двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , на праві спільної сумісної власності. Проте частки співвласників визначені не були.
Після смерті ОСОБА_5 , спадкоємцями її майна є лише позивач. Однак, ОСОБА_1 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки частки кожного із співвласників у праві спільної власності не визначені. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 позбавлена можливості в реалізації спадкових прав, тому звернулася до суду з цим позовом та просила:
- визначити розмір часток на двокімнатну квартиру загальною площею 51,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 482557905101, зареєстровану на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;
- визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/3 частину двокімнатної квартири загальною площею 51,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 482557905101.
Ухвалою суду від 15.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в загальному позовному провадженні, надано строк відповідачу на подання до суду відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду від 06.02.2026 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Другої вінницької державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи №323/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
26.02.2026 року до суду надійшла копія спадкової справи №323/2020, заведеної до майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач в судове засідання не з`явилася, проте її представник подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без їх участі, позов підтримує в повному обсязі.
В судове засідання представник відповідача Вінницької міської ради не з`явився, проте подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Під час розгляду справи покладається на розсуд суду, судові витрати просив залишити за позивачем.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило.
Представник третьої особи Другої вінницької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, у вирішенні дього питання покладається на думку суду.
Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до копії договору міни, посвідченого 02.06.1998 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Парфєновим І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2635, ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стали власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,5 кв.м. (а.с. 8-11). Частки співвласників квартири в договорі визначені не були, що також підтверджується реєстраційним свідоцтвом (а.с. 12).
В зв`язку з укладенням шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с. 59).
Матеріалами справи підтверджується факт родинних відносин між померлою та позивачем, а саме, що померла ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_1  (а.с. 58 на звороті).
Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниця (а.с. 8).
Державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Малою Н.С. заведена спадкова справа № 323/2020, після смерті ОСОБА_5 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №62821868, виданим 09.12.2020 року (а.с. 67).
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 09.12.2020 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлої дочки ОСОБА_5 , а саме грошових вкладів з нарахованими відсотками та компенсаціями, що зберігаються у АТ КБ «ПриватБанк» на картковому рахунку із залишком 2671,83 грн.; рахунку «Бонус плюс» (а.с. 13). 
Постановою Другої вінницької державної нотаріальної контори від 12.09.2025 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_2 , після смерті її дочки ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку із тим, що частка у спільній власності кожного із спвіввласників квартири не визначена (а.с. 14).
Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 323/2020 (а.с. 54-75), 09.12.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Другої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дочки ОСОБА_5  (а.с. 55 на звороті). При цьому, чоловік померлої ОСОБА_9 відмовився від прийняття спадщини та на неї не претендує (а.с. 67 назвороті). Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої.
У зв`язку з тим, що частки співвласників у спільній сумісній власності на квартиру не визначені, співвласником квартири була особа, яка померла – ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_1 не має можливості в позасудовий спосіб за погодженням із іншим співвласником визначити розмір частки померлої, та не має змоги належним чином розпоряджатись належним їй майном в порядку спадкування, тому виникла необхідність звернутись до суду для визначення розміру цієї частки, відповідно до розміру частки в праві власності на квартиру.
Як встановлено судом із зазначеного договору міни, спірна квартира АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_6 , однак розмір частки співвласників у спільній сумісній власності не визначені.
Згідно зі ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів (за первісним та зустрічними позовами) шляхом визначення часток спадкодавців, які належали їм на день смерті (тобто на момент, коли їх правоздатність не припинилась) у праві спільної сумісної власності на спірні земельні ділянки з метою реалізації прав позивачів на спадкування.
Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.
Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.
Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.
Згідно із ст. 370 ч. 2 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. 
Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ст. 1226 ч. 1 ЦК України).
Суд зазначає, що будь-яких домовленостей між співвласниками житлової будівлі щодо іншого розміру часток (крім як право на земельну ділянку пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди) у праві спільної сумісної власності судом не встановлено.
При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про те, що наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визначення розміру часток співвласників квартири.
З приводу позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на спірне майно, то вона є передчасною, оскільки суд не може перебирати на себе повноваження нотаріуса щодо оформлення спадщини. При цьому, за наявності визначених судом часток співласників зазначеної квартири, позивач має можливість продовжити оформлення своїх спадкових прав.
Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 317, 355, 357, 368, 370, 372, 1216-1218, 1223, 1226, 1268 ЦК України, п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 211, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Вінницької міської ради, ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору – Другої вінницької державної нотаріальної контори, про визначення розміру часток в квартирі та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.
Визначити розмір часток на двокімнатну квартиру загальною площею 51,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 482557905101, зареєстровану на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка становить по 1/3 частці за кожним.
В решті позовних вимог - відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено 07.05.2026 року.

Суддя: