Справа № 129/383/26 
Провадження по справі № 2/129/1112/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"28" квітня 2026 р. Гайсинський районний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді Капуша І.С.,
розглянувши без участі сторін та їх представників у місті Гайсині в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –
ВСТАНОВИВ:
 
04.02.2026 року до Гайсинського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії (Надійний) № 8816876, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у сумі 5000 грн на умовах строковості, зворотності та платності. 
Кредитний договір укладено в електронній формі шляхом прийняття умов оферти та підписання одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та прирівнюється до письмової форми правочину.
Позивач зазначив, що первісний кредитор свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач кредит не повернув, проценти та інші передбачені договором платежі не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача за договором №8816876. Перехід права вимоги також підтверджується реєстром боржників №9 від 25.07.2025 року. 
Станом на дату звернення до суду позивач визначив заборгованість відповідача у розмірі 20 185 грн 00 коп., яка складається з: 5000 грн 00 коп. – основна сума боргу; 4322 грн 50 коп. – заборгованість за процентами; 10 000 грн 00 коп. – неустойка; 862 грн 50 коп. – комісія. 
Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2662 грн 40 коп. 
Ухвалою суду від 03.03.2026 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача у позовній заяві, а також у поданій до суду відповіді на відзив просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. 
21.04.2026 року відповідач подав до суду письмове клопотання, у якому просив справу розглянути за його відсутності, зазначив, що проходить військову службу у Збройних Силах України, є учасником бойових дій та користується передбаченими законом соціальними гарантіями. Також просив відмовити у стягненні процентів, неустойки, комісії та інших додаткових платежів, а у разі встановлення боргу – вирішити питання лише щодо повернення фактично отриманих кредитних коштів. Відзив на позов відповідачем не подавався. 
До клопотання відповідачем долучено копії посвідчення учасника бойових дій, військового квитка, довідки про проходження військової служби та інші документи на підтвердження викладених обставин.
24.04.2026 року представником позивача подано письмову відповідь на відзив, у якій фактично надано заперечення щодо доводів, викладених у клопотанні відповідача. Позивач зазначив, що проценти за користування кредитом є платою за користування коштами, а не штрафною санкцією, тому підлягають стягненню. Також позивач вказав, що новий кредитор не здійснював додаткових нарахувань, а заявлена заборгованість сформована первісним кредитором. У цій заяві представник позивача повторно просив розглянути справу без його участі. 
Оскільки сторони просили розглянути справу без їх участі, суд відповідно до ст.223, 247 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши письмові докази у справі, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом установлено, що відповідач отримав кредитні кошти у сумі 5000 грн, однак доказів їх повернення суду не надав.
Факт укладення договору, надання коштів, існування заборгованості та перехід права вимоги до позивача підтверджується кредитним договором, договором факторингу, реєстром боржників, розрахунком заборгованості та іншими письмовими доказами у справі.
Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона зобов`язана вчинити певну дію на користь другої сторони, а друга сторона має право вимагати її виконання.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
За змістом ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Оскільки відповідач не повернув отримані кошти, вимоги позивача у частині стягнення основної суми боргу є законними та обґрунтованими.
Разом із тим судом установлено, що відповідач проходить військову службу у Збройних Силах України та має статус учасника бойових дій, що підтверджується поданими документами.
Відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Крім того, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором.
Зазначена норма є спеціальною соціальною гарантією, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин за наявності підтвердженого статусу військовослужбовця.
Суд критично оцінює доводи позивача щодо безумовного стягнення процентів, викладені у відповіді на відзив, оскільки спеціальна норма закону має пріоритет перед загальними положеннями цивільного законодавства.
Суд також враховує, що на час звернення позивача до суду відповідач документально підтвердив проходження військової служби, у зв`язку з чим заявлена вимога про стягнення процентів за користування кредитом суперечить гарантіям, установленим ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Крім того, перехід права вимоги до нового кредитора не припиняє встановлених законом гарантій боржника.
Заявлена до стягнення неустойка у сумі 10 000 грн не підлягає стягненню як з підстав спеціальних гарантій для військовослужбовців, так і з підстав прямої заборони, встановленої п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Заявлена до стягнення комісія у сумі 862 грн 50 коп. також не підлягає задоволенню, оскільки є додатковим платежем, похідним від користування кредитом, а позивачем не надано належного обґрунтування правових підстав її стягнення та окремого підтвердження фактично наданої платної послуги.
За таких обставин вимоги позивача про стягнення: 4322 грн 50 коп. процентів; 10 000 грн 00 коп. неустойки; 862 грн 50 коп. комісії, задоволенню не підлягають.
Суд виходить із того, що відповідач не звільняється від повернення фактично отриманих коштів, однак підлягає звільненню від додаткових нарахувань, передбачених спеціальним законом.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише 5000 грн 00 коп. основного боргу.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам.
Оскільки задоволено вимоги у сумі 5000 грн із заявлених 20 185 грн, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 659 грн 51 коп.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.509, 526, 610, 1048, 1054 ЦК України, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд, –
ВИРІШИВ:
 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2) заборгованість за Договором кредитної лінії (Надійний) № 8816876 від 13.03.2025 року в частині основної суми боргу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 659 грн 51 коп.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Гайсинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відомості про учасників справи:
 
Позивач: ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя: