Справа № 948/539/26 
Номер провадження 3/948/113/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2026 суддя Машівського районного суду Полтавської області Косик С.М., за участю: секретаря Ткач Н.М., потерпілої ОСОБА_1 , представника потерпілої Ткаченко С.В., представника Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради як органу опіки та піклування Володарської А.В., психолога ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, які надійшли з Сектору поліцейської діяльності № 1 Відділу поліції № 3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючий
за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и л а :

05.05.2026 близько 14:30 год ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання, по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство стосовно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: кричав, поводився агресивно, змушував запалити сигарету та розбив її телефон, чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої.
У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 зазначив, що не згоден (а.с. 3).
У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином та завчасно (а.с.40 ), причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення не подав.
Оскільки відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП не є обов`язковою, суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_3 .
Потерпіла ОСОБА_1 та її представник Ткаченко С.В. у судовому засіданні підтвердили вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_1 .
Потерпіла ОСОБА_1 повідомила, що в той день її батько ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння почав кричати на неї, розбив телефон, шоб вона не подзвонила родичам, не випускав з будинку, бо вона хотіла повідомити тітку ОСОБА_4 про такі дії батька. Також повідомила, що батько не працює, витрачає її пенсію по втраті годувальника на власні потреби, а саме на спиртне, протягом двох років після смерті мами зловживає алкоголем, не готує іжу, не доглядає за будинком та городом, це все робить вона. Вона жаліла батька, а тому не повідомляла про це, та далі не може цього терпіти, хоче щоб останнього позбавили батьківських прав.
Психолог повідомила, що дитина перебуває у вразливому віці та агресія, сварки в сім`ї можуть негативно вплинути на дитину, дитина перебуває в стресовому стані.
Представник органу опіки та піклування повідомила, що дитина перебуває на обліку як така що опинилася в складних життєвих обставинах, службою в справах дітей періодично проводяться перевірки умов проживання дитини, яка мешкає з батьком, та на час відвідування родини претензій до батька не було, проте за поясненнями дівчинки, вона не повідомляла про агресію та жорстоке поводження батька бо жаліла його, а всю домашню роботу виконує дитина. ОСОБА_3 не працює, негативно характеризується по місцю проживання.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів тощо, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Винність ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного правопорушення крім пояснень учасників справи також повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення, яким встановлений факт вчинення правопорушення (а.с. 3);
-письмовими поясненнями ОСОБА_4 (а.с. 6);
-повідомленням начальника ССД Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про факт вчинення домашнього насильства стосовно дитини ОСОБА_1 її батьком ОСОБА_3 (а.с. 7);
-копією повідомлення/інформації про сім`ю ОСОБА_3 (а.с. 9);
-копією акта № 51 обстеження умов проживання (а.с. 10);
-копією психологічного висновку стосовно ОСОБА_1 (а.с. 11);
-характеристикою ОСОБА_3 з місця роботи (а.с. 12);
-копією повідомлення Комунального закладу «Центр соціальних послуг» Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с. 13);
-копією акта проведення оцінки рівня безпеки дитини (а.с. 14-18);
-копією телефонної переписки (а.с. 19-28).

Відповідно до п. 3, 4, 14, 17 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство – форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство – форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що особою, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; дитина, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.
Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП установлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
З урахуванням викладеного, суд уважає, що в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд не вбачає. 
Накладаючи адміністративне стягнення, суд ураховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючу провину обставину, та доходить висновку, що до ОСОБА_3 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в максимальному розмірі.
19 грудня 2024 року набрав чинності Закон України №3733-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» №3733-ІХ.

Стаття 283 КупАП згідно вказаного Закону доповнена новою частиною: «Постанова суду про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173-2 і 173-6 цього Кодексу, повинна містити обґрунтування необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».
Згідно з ч. 1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, направлення кривдника на проходження програми для кривдників.
Відповідно до ч. 6 ст.28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.
Статтею 1Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що програма для кривдника - це комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, не агресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.
Направлення кривдника на проходження програми для кривдників є правом суду, а не його обов`язком.
Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу ОСОБА_3 , також те, що протягом року до адміністративної відповідальності за вчинення однорідних правопорушень не притягувався, суд вважає за можливе не направляти ОСОБА_5 для проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_3 на користь держави необхідно стягнути судовий збір.
Керуючись ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, –

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Роз`яснити, що відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, а у разі її оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя С. М. Косик