УХВАЛА

21 травня 2026 року
м. Київ

справа № 201/8099/13-ц

провадження № 61-6427ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Коган Роман Віталійович, на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 27 листопада 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року у справі за заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, виданому у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «Дніпрофінансгруп») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованості.

Вимоги обґрунтовувано тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська суду від 11 жовтня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості були задоволені.

24 квітня 2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення права вимоги відповідно до якого 
ТОВ«Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі, за кредитним договором №8/2005/840-К/151 Н від 10 жовтня 2005 року.

З урахуванням заміни кредитора у зобов`язанні, представник заявника просив замінити стягувача на правонаступника.

Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 27 листопада 2025 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року, заяву ТОВ «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчому листі, виданому по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Замінено сторону стягувача у виконавчому листі про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» суми заборгованості, виданому у цивільній справі № 201/8099/13-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «Дніпрофінансгруп».

У травні 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Коган Р. В., на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра 
від 27 листопада 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 29 квітня 2026 року, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норм процесуального права, оскільки залишено поза увагою те, що ТОВ «Дніпрофінансгруп» не звернулося у наданий законом строк (3 роки) для заміни стягувача у виконавчому листі у 2022, 2023, 2024 році, зазначає, що воєнний стан на території України не є перепоною для подання заяви про заміну стягувача у виконавчому листі. Додає, що суди не звернули уваги на відсутність відкритого виконавчого провадження, у зв`язку із чим заміна сторони правонаступником є неможливою. Указує, що зобов`язання за кредитним договором від 10 жовтня 2005 року № 8/2005/840-К/151-Н припинені, у зв`язку із чим у ОСОБА_1 перед ТОВ «Дніпрофінансгруп» заборгованість відсутня.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» перебачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

З огляду на ці норми права, зокрема, пункти 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав 
від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. 

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення. 

Верховний Суд вважає рішення судів попередніх інстанцій законними 
та обґрунтованими з огляду на таке.

Судами встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2013 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та з відповідачів солідарно стягнуто суму заборгованості за кредитним договором від 10 жовтня 2005 року № 8/2005/840-К/151-Н 
3 402 165,70 грн, сума непогашеного кредиту - 63 5711,59 грн, сума несплачених відсотків - 48 557,23 доларів США, що за курсом НБУ становить 388 117,94 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 270 657,88 доларів США, що за курсом НБУ становить 2 163 368,43 грн та сума штрафу за невиконання зобов`язань - 
8 100,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 64 743,30 грн та судовий збір.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги 24 квітня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Дніпрофінансгруп» ТОВ «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі, за кредитним договором 
від 10 жовтня 2005 року №8/2005/840-К/151-Н.

Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції керувався тим, що у зв`язку з встановлення на території України 
з 24 лютого 2022 року воєнного стану, строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа перериваються. Строк розпочався з 23 вересня 
2021 року (день втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»), однак з 24 лютого 2022 року його було перервано. Оскільки заява ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого листа була подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа, були підстави для заміни стягувача у виконавчих листах у зв`язку із заміною кредитора.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції та констатував наявність у суду підстав для заміни стягувача правонаступником, зокрема і після закриття виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним 
у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 
та від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дослідив усі документи, які було надано заявником до суду першої інстанції разом із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, та дійшов правильного висновку, що докази передачі права вимоги є достатніми, належними та допустимими, зокрема, з урахуванням того, що із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад, що не впливає на сутність спору та наявність обов`язку з виконання зобов`язання. Більше того, вказуючи на завершення виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 , заявник не наводить відомостей щодо іншого боржника - ОСОБА_2 . 

Відповідно до частини дев`ятої статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, доводи заявника у частині подання виконавчого документу до виконання виходять за межі позову.

Верховний Суд погоджується з доводами попередніх інстанцій щодо можливості заміни після закриття виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням, зокрема, після цього можуть стягуватися витрати виконавчого провадження та виконавчий збір. Судами також правильно констатовано відсутність порушеного строку пред`явлення до виконання та застосовано до спірних правовідносин положення Закону України від 15 березня 2022 року № 2129-IX "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", яким розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII доповнено пунктом 102, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

А тому доводи касаційної скарги є необґрунтованими та зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями, а також до необхідності переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи
Верховний Суд погоджується з висновками, викладеними у оскаржуваних судових рішеннях.

Правильне застосування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись частинами третьою та четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Коган Роман Віталійович, на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 27 листопада 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року у справі за заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, виданому у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник