15.04.2026 Справа № 758/17568/25

Справа № 756/17568/25
Провадження № 2/756/3519/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Тихої О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Ребеко О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Романюка Є.А., звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за судовим наказом Подільського районного суду м. Києва від 29.05.2024 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.05.2024 і до досягнення дитиною повноліття.
Вказаний судовий наказ перебуває на примусовому виконанні в Оболонському відділі державної виконавчої служби у м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 
Починаючи з травня 2024 року відповідач сплачував аліменти не у повному обсязі, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по аліментам у розмірі 13 835,17 грн.
У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, за період з 01.05.2024 по 30.09.2025 у розмірі 13 835,17 грн., а також понесені витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 20.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду.
Представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, заперечень щодо заочного розгляду справи не висловив.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.
У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Судом встановлено, що сторони з 11.10.2013 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10.04.2023 шлюб між сторонами розірвано. 
Судовим наказом Подільського районного суду м. Києва № 758/6170/24 від 29.05.2024 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з 22.05.2024 і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 з примусового виконання судового наказу № 758/6170/24, виданого 12.09.2024 Подільським районним судом м. Києва, здійсненого головним державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стужуком П.П., станом на 30.09.2025 заборгованість боржника ОСОБА_2 по аліментам складає 13 835,17 грн.
Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 1 б липня 2015 Року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, N 31111 /04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до положень статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).
Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
У пункті 22 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.
Так, статтею 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.
Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із:  звіту про здійснені відрахування та виплати;  квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником;  заяв та (або) розписок стягувача;  інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;  інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Згідно із частиною 4 статті 71 цього Закону виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.
У частині восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Розрахунок заборгованості від 07.10.2025 здійснений головним державним виконавцем Стужуком П.П. у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, станом на час розгляду справи є дійсним, іншого розрахунку стороною відповідача не надано, доказів сплати аліментів, які не враховані виконавцем, відповідачем суду не надано.
Беручи до увагу вищезазначене, розрахунок пені по аліментах належить здійснювати за період з 01.05.2024 по 30.09.2025 наступним чином:
- червень 2024 року: заборгованість по аліментах 1721,53 грн. х пеня (1%) х 516 день (з 01.05.2024 по 30.09.2025 не включно) = 8 883,09 грн.;
- липень 2024 року: заборгованість по аліментах 86,75 грн. х пеня (1%) х 485 день (з 01.06.2024 по 30.09.2025 не включно ) = 420,74 грн.;
- серпень 2024 року: заборгованість по аліментах 86,75 грн. х пеня (1%) х 455 днів (з 01.07.2024 по 30.09.2025 не включно ) = 394,71 грн.;
- вересень 2024 року: заборгованість по аліментах 86,75 грн. х пеня (1%) х 424 днів (з 01.08.2024 по 30.09.2025 не включно ) = 367,82 грн.;
- жовтень 2024 року: заборгованість по аліментах 86,75 грн. х пеня (1%) х 393 днів (з 01.09.2024 по 30.09.2025 не включно ) = 340,93 грн.;
- листопад 2024 року: заборгованість по аліментах 5 336,75 грн. х пеня (1%) х 363 днів (з 01.10.2024 по 30.09.2025 не включно ) = 19 372,40 грн.;
- грудень 2024 року: заборгованість по аліментах 5 336,75грн. х пеня (1%) х 332 днів (з 01.11.2024 по 30.09.2025 не включно ) = 17 718,01 грн.;
- січень 2025 року: заборгованість по аліментах 5 336,75 грн. х пеня (1%) х 302 днів (з 01.12.2024 по 30.09.2025 не включно ) = 16 116,99 грн.;
- лютий 2025 року: заборгованість по аліментах 5 336,75 грн. х пеня (1%) х 271 днів (з 01.01.2025 по 30.09.2025 не включно ) = 14 462,59 грн.;
- березень 2026 року: заборгованість по аліментах 5 336,75 грн. х пеня (1%) х 240 дні (з 01.02.2025 по 30.09.2025 не включно ) = 12 808,20 грн.;
- квітень 2025 року: відсутня заборгованість по аліментах, наявна переплата, тому пеня = 0,00 грн.;
- травень 2025 року: заборгованість по аліментах 5336,75 грн. х пеня (1%) х 181 днів (з 01.04.2025 по 30.09.2025 не включно ) = 9659,52 грн.;
- червень 2025 року: заборгованість по аліментах 5336,75 грн. х пеня (1%) х 151 днів (з 01.05.2025 по 30.09.2025 не включно ) = 8058,49 грн.;
- липень 2025 року: відсутня заборгованість по аліментах, наявна переплата, тому пеня = 0,00 грн.;
- серпень 2025 року: заборгованість по аліментах 5136,50 грн. х пеня (1%) х 90 днів (з 01.07.2025 по 30.09.2025 не включно ) = 4440,00 грн.;
- вересень 2025 року: відсутня заборгованість по аліментах, наявна переплата, тому пеня = 0,00 грн.;
- жовтень 2025 року: заборгованість по аліментах 4636,50 грн. х пеня (1%) х 28 днів (з 01.09.2025 по 30.09.2025 не включно ) = 1 298,22 грн.
Загальна сума пені за зазначений період становить 114 524,56 грн.
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.196 СК України розмір неустойки (пені) по сплаті аліментів не може бути більшим 100 відсотків самої заборгованості по сплаті аліментів.
У постанові від 19.01.2022 у цивільній справі № 711/679/21 Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.
З наявного у матеріалах справи розрахунку вбачається, що за спірний період заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 13 835,17 грн., а отже розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не може перевищувати вказаної суми. 
З урахуванням наведеного, керуючись приписами ч.1 ст.196 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з червня 2024 року по вересень 2025 року у сумі 13 835,17 грн.
За правилами статті 141 ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, представником позивача надано наступні докази: копію Договору про надання правничої допомоги №01-04/24-ФО від 09.04.2024; Додаткову угоду № 1 до Договору про надання правничої допомоги №01-04/24-ФО від 09.04.2024; Акт прийому-передачі послуг від 01.04.2026. 
За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. ч. 3, 5, 9 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Зважаючи на викладене, ураховуючи складність та значення справи для сторін, обсяг проведеної представником позивача роботи, керуючись принципами співмірності, необхідності та розумності судових витрат, їх значимості для справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. При цьому, заявлені до стягнення стороною позивача витрати на професійну правничу допомогу, яка полягала у здійсненні представником позивача розрахунку пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 2 000,00 грн. не підлягають стягненню з відповідача, оскільки вказаний розрахунок судом не прийнято, а наведений власний розрахунок. Крім того, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить предмет позову, а отже розрахунок пені фактично є обгрунтуванням заявлених позовних вимог, які мали бути наведені у позовній заяві або додані до позову, а тому складання такого розрахунку на вимогу суду не є підставою для включення даної послуги адвоката до загальної вартості наданих послуг правничої допомоги. 
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2024 року по вересень 2025 року у сумі 13 835 (тринадцять тисяч вісімсот тридцять п`ять) гривень 17 копійок; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави, в особі Державної судової адміністрації України, судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про сторони:
Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; 
Відповідач:  ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Тиха