Справа № 333/3189/26
Провадження №2-а/333/61/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року      м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Єрмоленко А.В.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду адміністративну справу 
за адміністративним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
до відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ,
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі за текстом – ОСОБА_1 ) звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою від 13.03.2026 № R422503 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. З вказаною постановою та викладеними у постанові обставинами позивач не погоджується в повному обсязі, оскільки жодних доказів на підтвердження викладених у постанові обставин відповідачем не надано. Крім того, заявою за вих. № 36/02-26 на обліку якого перебуває Позивач подав на адресу Відповідача заяву в якій він вказав, що не отримував жодної повістки та належним чином про необхідність прибуття до Відповідача щодо необхідності взяття на військовий облік. Позивач у даній заяві вказав, що не визнає жодного порушення. На подану заяву наразі Відповідач відповіді не надав, відповідну постанову про закриття провадження у справі, яку би Відповідач мав прийняти у зв`язку із пропуском 3-х місячного строку притягнення до відповідальності, не склав. Таким чином, як стверджує позивач, Відповідач у відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП мав би прийняти постанову про закриття провадження у справі чого протиправно не зробив, а з пропуском строку притягнення до відповідальності наклав на Позивача штраф у розмірі 17 000,00 грн. Також, позивач не отримував жодної повістки про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 для постановки на військовий облік. Отже, позивача не було повідомлено про необхідність прибуття з цих підстав до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Підстави щодо необхідності постановлення на військовий облік також відсутні, оскільки я наразі має зареєстровану місця проживання: АДРЕСА_1 та перебуваю на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач зауважує на тому, щов оскаржуваній постанові не вказано, на яку дату та час і місце саме Позивач не прибув за повісткою. Відповідач в описовій частині не вніс жодних даних коли та за яких обставин та чи взагалі був належним чином проінформований Позивач про необхідність прибуття до Відповідача, не вказав в оскаржуваній постанові відповідні докази та номер поштового відправлення яким було надіслано та вручено або не вручено поштове відправлення про виклик до Відповідача. З огляду на викладене, позивач просить суд позов задовольнити, скасувати постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закрити провадження у справі.
08.04.2026 ухвалою суду було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.
22.04.2026 на адресу Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначив наступне. Позивач у справі - ОСОБА_1 згідно з інформації, зазначеної в Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», змінив місце проживання: АДРЕСА_3 , і не став на військовий облік за місцем проживання у ТЦК та СП протягом 7 днів, чим порушив ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». У зв`язку з чим, через Єдиний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» 17.06.2025р. було подано звернення № Е2497207 до Відділення поліції № 2 (сел. Врадіївка) Первомайського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївський області про оголошення ОСОБА_2 в розшук для подальшого доставлення ОСОБА_2 до ТЦК та СП для складання протоколу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення. 13.03.2026р. ОСОБА_1 через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста подав заяву про його згоду у вчиненні ним зазначеного вище адміністративного правопорушення (завірена копія заяви надається), на підставі ст. 279-9 Кодексом України про адміністративні правопорушення. На підставі заяви ОСОБА_1 , начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 винесена постанова № R422503 від 13.03.2026р. Копія вказаної постанови по справі отримана ОСОБА_1 в його електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного, резервіста, про що свідчить копія постанови, яка надана до суду представником ОСОБА_1 у додатку до позовної заяви. Щодо відсутності надання ІНФОРМАЦІЯ_4 відповіді на заяву ОСОБА_1 вих. 36/02-26 від 01.03.2026, про що у позові зазначає представник, то ці обставини не відповідають дійсності, так як відповідь (лист № 1407 від 18.03.2025р.) на заяву була направлена на електронну адресу ОСОБА_1 , тому що останній прохав у своїй заяві направити йому відповідь на його електронну адресу, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_5 (доказ про направлення листа № 1407 від 18.03.2026р. на електрону адресу ОСОБА_1 надається). Також 19.03.2026р. на поштову адресу ОСОБА_1 , яка була зазначена у заяві, а саме: АДРЕСА_4 , було надіслано відповідь (лист № 1407 від 18.03.2025р.) засобами поштового зв`язку звичайним листом. Щодо направлення повістки, про що наполягає представник ОСОБА_1 у позові, то в даному випадку повістка не направляється, при зміні місця проживання, згідно вище зазначених норм, ОСОБА_1 був зобов`язаний самостійно у продовж семі днів стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.З огляду на вище викладене, представник відповідача вважає, що ОСОБА_1 , порушуючи норми чинного законодавства України, через суд, намагається уникнути адміністративної відповідальності. А тому, просить суд у задоволенні позову відмовити. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у ній докази в їх сукупності, 
судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Законом України «Про оборону України» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ведення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшим продовженням, станом на сьогодні.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентуються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ч.1). Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (ч. 3).
Згідно з ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у
період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти, які залишили або покинули своє місце проживання, зобов`язані в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи.
Пунктом 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 р. № 560, передбачено, що резервісти та військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження.
Відповідно до п. 21 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487, взяття громадян, які прибули з тимчасово окупованих територій України, на персонально-первинний та персональний військовий облік здійснюється після взяття таких осіб на облік внутрішньо переміщених осіб та на військовий обліку районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів за місцем фактичного проживання.
Згідно з п.п. 7 п. 1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022р. № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військовообліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 згідно інформації зазначеної в Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», змінив своє місце проживання, а саме на: АДРЕСА_3 , та в порушення вимог ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не став на військовий облік за місцем проживання у ТЦК та СП протягом 7 днів.
Згідно з абз. 5 п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Вбачається, що 13.03.2026р. ОСОБА_1 через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста подав начальнику ІНФОРМАЦІЯ_6 заяву, якій повідомляє, що ним було допущено порушення правил військового обліку. А саме: у семиденний строк після зміни місця проживання ОСОБА_1 не став на військовий облік та не повідомив ТЦК та СП про зміну своїх персональних даних, чим порушив вимоги законодавства, відповідальність за що передбачена статтею 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Факт вчинення адміністративного правопорушення визнає та надає згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. Підписанням цієї заяви підтверджує, що ознайомлений зі статтею 65 Конституції України та попереджений керівником ТЦК та СП про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 336, 337 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст. 279-9 КУпАП, уразі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У постанові про накладення адміністративного стягнення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України визначають розмір штрафу на рівні мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (частиною статті) цього Кодексу за вчинення такого правопорушення.
У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, подала зазначену у цій статті заяву через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, копія постанови по справі може бути направлена їй засобами електронного зв`язку на адресу електронної пошти, зазначену в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, або в її електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Як встановлено судом, на підставі заяви ОСОБА_1 , начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 винесена постанова № R422503 від 13.03.2026р., якою встановлено порушення ОСОБА_1 правила військового обліку та накладено на останнього штраф у розмірі 17 000 грн.
Копія постанови № R422503 від 13.03.2026р. отримана ОСОБА_1 в його електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Доводи позивача щодо відсутності надання ІНФОРМАЦІЯ_4 відповіді на його заяву вих. 36/02-26 від 01.03.2026 спростовуються матеріалами справи, а саме: листом за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 1407 від 18.03.2025р., який був направлений на електронну адресу ОСОБА_1 , як останній й прохав у своїй заяві направити йому відповідь на його електронну адресу, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_5 (доказ про направлення листа № 1407 від 18.03.2026р. на електрону адресу ОСОБА_1 міститься в матеріалах справи).
Також з матеріалів справи слідує, що 19.03.2026р. на поштову адресу ОСОБА_1 , яка була зазначена у заяві, а саме: АДРЕСА_4 , було надіслано відповідь (лист № 1407 від 18.03.2025р.) засобами поштового зв`язку звичайним листом.
Суд визнає необґрунтованими доводи позивача щодо відсутності повістки про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки в даному випадку у відповідача відсутній обов`язок щодо направлення такої повістки та згідно з вище наведених норм чинного законодавства України, ОСОБА_1 був зобов`язаний самостійно у продовж семі днів стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України унормовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1). 
Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. (ч. 2).
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, матеріали справи свідчать, що в ході розгляду цієї справи ІНФОРМАЦІЯ_3 довів правомірність свого прийнятого рішення, оформленого у виді постанови за справою про адміністративне правопорушення від 13.03.2026 № R422503.
Жодних доказів на підтвердження протиправності дій  ІНФОРМАЦІЯ_6 при прийнятті оскаржуваної у цій справі постанови судом не встановлено та позивачем не доведено.
З огляду на викладені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення від 13.03.2026 № R422503 та закриття провадження у справі є не доведеними, необґрунтованими та не підтвердженими зібраними у справі доказами. У зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог судом відмовляється.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати покладаються судом на позивача. 
Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 241-244, 246, 286 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя     А.В.Круглікова