465/11636/25
2/465/150/26
РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)
03.07.2026 року         м.Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі головуючої судді Кушнір Б.Б.,
за участю секретаря судового засідання Пони Ю.Л.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Рісного М.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» в особі Львівської філії Державного підприємства - Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» – «Західдіпрошлях» про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення, -
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» в особі Львівської філії Державного підприємства - Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» – «Західдіпрошлях» про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 14.01.2019 позивач ОСОБА_1 працював у Львівській філії Державного підприємства – Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Західдіпрошлях» на посаді головного інженера проектів.У зв`язку із тривалою невиплаченою заробітної плати ОСОБА_1 вирішив звільнитися із займаної посади. Вказує що, 05.12.2023 було подано заяву про звільнення за угодою сторін, з 06.12.2023 фактично припинив виконувати свої посадові обов`язки, і з цього часу зарплата не виплачувалася.
Зазначає, що згідно до п.4.8 положення про Львівську філію Державного підприємства – Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Західшлях», головні інженери проектів призначаються на посаду і звільняються з посади Керівником філії за письмовим погодженням з інститутом. Вказує, що погодження на його звільнення директор ДП «Укрдіпродор» надав, заява з погодженням на звільнення знаходилася у Львівській філії ДП «Укрдіпродор» - «Західдіпрошлях».
26.04.2024 позивачем на адресу Львівської філії «Західшлях» було надіслано лист із проханням видати наказ про звільнення та внести відповідний запис у трудову книжку, який отримано відповідачем 01.05.2024, однак, залишений без задоволення. Відтак 31.05.2024 позивач був змушений звернутися до суду із позовною заявою про визнання припиненими трудових відносин та про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі копії наказу ( розпорядження) про звільнення у розмірі 90 140,79 гривень за період з 7 грудня 2023 року по 31 травня 2024.
Зазначає, що рішенням Франківського районного суду м. Львова у справі №465/4473/24 задоволено позов ОСОБА_1 до Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» в особі Львівської філії Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» про визнання припиненими трудових відносин та про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення у розмірі 90 140 гривень.
09.09.2025 відповідачем видано наказ про звільнення позивача, з яким ОСОБА_1 ознайомився 11.09.2025.
У зв`язку із вище наведеним просить суд стягнути з відповідача Державного підприємства – Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки видачі копії наказу(розпорядження) про звільнення у розмірі 234 933,87гривень.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.12.2025 відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» в особі Львівської філії Державного підприємства - Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» – «Західдіпрошлях» про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач та представник позивача в судових засіданнях заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Щодо заочного розгляду справи не заперечили.
Відповідач явку представника в судові засідання не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином повідомлявся, що підтверджується рекомендованим повідомленням №R067074635382, яке повернулося на адресу суду із відміткою «отримано» та №R067124070128, яке повернулося на адресу суд із відміткою «повернуто».
Відтак, судом виконано покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд та створено всі можливості для належної реалізації відповідачем своїх процесуальних прав і обов`язків. Однак, відповідач такими не скористався, відзиву на позовну заяву не подав та допустив повторну неявку, при цьому заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, суд протокольною ухвалою від 06.04.2026 вирішив проводити заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд позовної заяви у відсутність представника відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
Дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши фактичні обставини у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача та її предстанвика, суд приходить до наступного.
Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 14.01.2019 був прийнятий на посаду головного інженера проектів у Львівську філію Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Західдіпрошлях», що підтверджується копією трудової книжки від 14.01.2019 року та копією наказу №2-к від 14.01.2019.
05.12.2023 позивач подав заяву про звільнення за власним бажанням, однак наказ про звільнення не виданий.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 07.04.2025 у справі № 465/4473/24 задоволено позов ОСОБА_1 та :
- визнано припиненими з 06 грудня 2023 року трудові відносини між Державним підприємством - Український державний інститут з проектування об"єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" в особі Львівської філії Державного інституту з проектування об"єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" - "Західдіпрошлях" та ОСОБА_1 , у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 із займаної посади начальника групи за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України;
- присуджено до стягнення з Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об"єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" в особі Львівської філії Державного інституту з проектування об"єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" - "Західдіпрошлях" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 90 140 (дев`яносто тисяч сто сорок) грн., моральну шкоду в розмірі 5000 (п"ять тисяч) гривень;
- присуджено до стягнення з Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об"єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" в особі Львівської філії Державного інституту з проектування об"єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" - "Західдіпрошлях" (м. Львів, вул. Володимира Великого, буд.54, код ЄДРПОУ 26308250) на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, не підлягають доказуванню.
На виконання рішення суду від 07.04.2025, відповідачем 09.09.2025 видано наказ про звільнення позивача, з яким позивач ознайомився 11.09.2025 року.
Відповідно до вимог статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Згідно зі ст. 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
Частиною 1 ст. 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
У постанові Верховного суду від 21.12.2020 у справі №359/6858/19 проаналізовано питання щодо можливості звільнення працівника, який подав заяву про звільнення за власним бажанням, у день подачі заяви про звільнення, у випадку, коли відсутні причини, які свідчать про неможливість продовження працівником роботи. Так, суд вказав, що сторони трудового договору вправі домовитися про будь-який строк звільнення після подання працівником заяви про це в межах двотижневого строку. За наявності такої домовленості працівника можна звільнити навіть у день подання заяви про звільнення.
Враховуючи наведене, рішенням Франківського районного суду м.Львова від 07.04.2025 визнано припиненими трудові відносини між сторонами у справі на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України у зв`язку зі звільненням за власним бажанням з 05.12.2023 та присуджено до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 90 140 (дев`яносто тисяч сто сорок) грн., обчислений за період 07.12.2023-31.05.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
При обчисленні середнього заробітку слід керуватися ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, згідно з якими середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.
Згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку № 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Відповідно до пункту 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин.
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до довідки №05/1 від 18.10.2023, яка видана відповідачем позивачу, його середній заробіток становить 709,77 гривень.
В матеріалах справи міститься розрахунок середнього заробітку за час затримки видачу наказу про звільнення, який становить 234 933,87 гривень, обрахованих за період з 1 червня 2024 року по 9 вересня 2025 року (709,77грн. х 331 робочих днів = 234 933,87грн.).
Стороною відповідача не надано жодних доказів, які б спростовували надані стороною позивачем розрахунки чи докази які б свідчили про неправильність обчислення таких розрахунків.
З огляду на вищевикладене, позивач має право на стягнення середнього заробітку за час затримки видачі копії наказупро звільнення із 1 червня 2024 року по 9 вересня 2025 року.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, у хвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. ст. 10,19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд-
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства - Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» в особі Львівської філії Державного підприємства - Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» – «Західдіпрошлях» про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення - задоволити.
Стягнути з Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення у розмірі 234 933 (двісті триста чотири тисячі дев`ятсот тридцять три) гривні 87 копійок, з послідуючим вирахуванням податків та зборів.
Стягнути з Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» (03037, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 39/1, код ЄДРПОУ: 05416892) на користь держави 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.
Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Державне підприємство - Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" в особі Львівської філії Державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства "Укрдіпродор" - "Західдіпрошлях", юридична адреса: м. Львів, вул. Володимира Великого, буд.54, код ЄДРПОУ 26308250.
Повний текст рішення виготовлено 03 липня 2026 року.
Суддя Кушнір Б.Б.