Номер провадження: 33/813/648/26
Номер справи місцевого суду: 501/5142/25 
Головуючий у першій інстанції Яковець Є. О. Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С.,в присутності захисника Грушанського А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Грушанського А.В., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Чорноморського міського суду Одеської обл. від 26.01.2026відносно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, студента, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн,з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн.
Відповідно до вказаної постанови суду, 22.10.2025 о 22:15 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом NissanTiida, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Єсеніна, 2 в с. Бурлача Балка Одеського р-ну Одеської обл. з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу – алкотестера «Drager» та в закладі охорони здоров`я, відмовився, чим порушив п.2.5Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі – ПДР).

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник Грушанський А.В. вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на такі обставини:
- суд 1-ої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, отже відсутній спеціальній суб`єкт правопорушення;
- суд не надав жодної оцінки істотній суперечності у фактичному часі події, який зафіксований на відеозаписі- 21.30 год, в той час як згідно із протоколом про адміністративне правопорушення подія нібито мала місце о 22.15 год.;
- протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було складено не безпосередньо в момент фіксації події, при цьому, відеозапис не містить жодних ознак безперервної фіксації саме на час, зазначений у протоколі;
- протокол, який суперечить об`єктивному відеозапису не може визнаватися належним доказом винуватості особи;
- відеозапис події не підтверджує належним чином факту законного пред`явлення поліцейським ОСОБА_1 вимоги пройти огляд із дотриманням процедури; роз`яснення водію його прав та наслідків відмови в порядку, передбаченому КУпАП та Інструкцією; фіксація відмови у спосіб, який виключає сумніви щодо її добровільності та усвідомленості;
-26.01.2026 судом справу розглянуто без участі ОСОБА_1 та його захисника, що призвело до істотного порушення права на захист, гарантованого КУпАП та Конституцією України, при цьому, 25.01.2026 працівником суду в телефонному режимі було повідомлено захисника, що судове засідання 26.01.2026 не відбудеться у зв`язку із зайнятістю судді в іншому процесі.
Посилаючись на наведені обставини, захисник Грушанський А.В. просить скасувати постанову суду та провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судове засідання апеляційного суду, призначене на 23.04.2026, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, не з`явився, водночас його інтереси представляв захисник Грушанський А.В., який не заперечував щодо розгляду справи за його відсутності.
Враховуючи, що неявка ОСОБА_1 в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, апеляційний суд, керуючись при цьому вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Заслухавши пояснення захисника Грушанського А.В., перевіривши доводи апеляційної скарги та ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.
Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 491157 від 22.10.2025, в якому зазначені обставини правопорушення, з чим ОСОБА_1 погодився, про що надав відповідні пояснення: «З порушенням згоден»;
- рапортом працівника поліції про виявлення правопорушення;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 , в якому зазначені виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а також зафіксована відмова останнього від проходження огляду;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 , в якому, серед іншого, зазначено виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а також факт відмови від проходження огляду;
- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, якою зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Так, із дослідженого судом апеляційної інстанції безпосередньо в судовому засіданні відеозапису ї вбачається, що поліцейським при первинному контакті з ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням та в результаті його візуального огляду виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), при цьому водій ОСОБА_1 не оспорював як факт керування транспортним засобом, так і факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, пояснивши, що напередодні вживав алкогольні напої, а саме: 2 келиха червоного вина.
Поліцейський після встановлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, запропонував водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу та у закладі охорони здоров`я, проте ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився.
Водій ОСОБА_1 також з порушенням погодився, при цьому поліцейським йому було роз`яснено, що за наслідком відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, за обставинами даної справи водієві у встановленому законом порядку були повідомлені ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від проходження огляду, тобто, посадовими особами був дотриманий порядок складення протоколу, встановлений законом. Підстави для зворотних висновків не встановлені. 
З огляду на викладене, апеляційним судом не приймається до уваги посилання захисника, що відеозапис події не підтверджує належним чином факту законного пред`явлення ОСОБА_1 вимоги пройти огляд із дотриманням порядку, передбаченому КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкції).
Із цих ж підстав апеляційний суд відхиляє доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення суперечить відеозапису події та не може визнаватися належним доказом винуватості особи.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 скористався своїм правом на надання пояснень по суті правопорушення, вказавши, що він з порушенням згоден. Будь-яких зауважень до протоколу ОСОБА_1 не заносив, як і не зазначав про незаконність дій поліцейських зі складення вказаного протоколу щодо нього.
При цьому зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у якому викладені дата, час, місце та обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також зазначені ознаки алкогольного сп`яніння і засвідчено факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Наведене також свідчить про безпідставність тверджень захисника про наявність істотних суперечностей у фактичному часі події, який зафіксований на відеозаписі - 21.30 год, в той час як згідно з протоколом про адміністративне правопорушення подія нібито мала місце о 22.15 год.
Так, дійсно наявні суперечності вказані у часі, зафіксованому на відеозаписі події, та часі, зазначеному у протоколі, водночас, вони є незначними, та такими, що не спростовують факт відмови водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан відповідного сп`яніння, а отже не впливають на склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, ОСОБА_1 зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення час вчинення правопорушення, як і інші фактичні обставини вчиненого ним правопорушення не оспорювались, а отже відсутні підстави стверджувати про неналежність або недопустимість доказів, підтверджуючих його винуватість. 
З цих же підстав апеляційний суд визнає непереконливими доводи сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено не безпосередньо в момент фіксації події, а відеозапис події не містить ознак безперервної фіксації саме на час, зазначений у протоколі, та зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку складено за наслідком відмови ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд для виявлення стану сп`яніння, що відповідно й зафіксовано на відеозаписі події.
Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, отже відсутній спеціальній суб`єкт правопорушення та до нього судом помилково було застосовано додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, то апеляційний суд такі відхиляє з підстав, зазначених судом 1-ої інстанції, та з огляду на вичерпність мотивів місцевого суду в наведеній частині, повторно не вважає за потрібне надавати оцінку вказаному. 
Окрім того, ОСОБА_1 стверджував, що має посвідчення водія, але у європейському виді, яке він при собі не носить, щоб не загубити. 
При цьому, до матеріалів справи долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 5995489 від 22.10.2025 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , зокрема, за порушення останнім п. 2.1 а ПДР (відсутність посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії). 
Отже, доводи сторони захисту повністю спростовані в наведеній частині.
Апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що місцевим судом 1-ої інстанції розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 ,в той же час зауважує, що розгляд справи декілька разів відкладався за клопотанням останнього та його захисника, при цьому обставини, на які він посилається, зокрема, щодо зайнятості судді у іншому процесі не підтверджені та такі судом апеляційної інстанції не встановлені.
Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування законної та обґрунтованої постанови місцевого суду, в тому числі, з огляду на те, що право ОСОБА_1 на захист було в повній мірі відновлено в апеляційному суді, шляхом забезпечення участі його захисника Грушанського А.В. в апеляційному розгляді справи.
Таким чином, зазначені вище докази, у своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Отже, позиція ОСОБА_1 , яка висловлена в апеляційній скарзі, та його процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки суду першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що суд 1-ої інстанції, стягуючи із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави помилково визначив його у розмірі 605,60 грн, в той час як з 01.01.2026 розмір судового збору складає 665,60 грн (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб х 3,328 грн).
При цьому, суд апеляційної інстанції позбавлений права погіршити становище особи притягнутої до адміністративної відповідальності за відсутності відповідної апеляційної скарги та вимог про це. 
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Грушанського А.В., в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Постанову Чорноморського міського суду Одеської обл. від 26.01.2026 про накладення стягнення на  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца