Справа №705/5447/25
Провадження 2/705/854/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)

12 червня 2026 року м. Умань 

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Душина О.В.,
при секретарі Ковальчук Т.М.,

за участю: 
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ;
відповідач - не з`явився,
представник третьої особи - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Набутівської сільської ради Черкаського району, Черкаської області (вул. Центральна, 22, с. Деренковець, Черкаський район, Черкаська область, ЄДРПОУ 41066136) про позбавлення батьківських прав, 

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог 
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовна заява обґрунтована тим, що позивач 28 травня 2019 року я уклала шлюб з ОСОБА_5 . В шлюбі народилось двоє дітей син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
24 лютого 2022 року на початку повномасштабного вторгнення чоловіка ОСОБА_1 призвали до лав ЗСУ. Через два тижні, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 він загинув, позивач залишилась вдовою з трьома малолітніми дітьми (включно з дитиною від першого шлюбу).
20 жовтня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_5 у подружжя народилась донька ОСОБА_4 . 
Позивачка вказує, що одразу з`ясувалось, що ОСОБА_3 мав дуже запальний характер, був схильний до агресії, не вмів спокійно вирішувати питання та проблеми, що виникали в сімейному житті. Він не мав роботи, зловживав алкоголем, вів аморальний спосіб життя.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.06.2025 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Донька ОСОБА_4 після розірвання шлюбу залишилась проживати з матір`ю братом та сестрою за адресою: АДРЕСА_3 . 
Позивач вказує, що ОСОБА_3 ухиляється від виховання доньки, не надає жодної матеріальної підтримки, не піклується про неї, не цікавиться дитиною, не виявляє бажання спілкуватися з ОСОБА_4 , не проявляє уваги чи батьківської турботи по відношенню до своєї дитини. Інтереси доньки повністю ігноруються. Таким чином, дитина знаходиться без будь-якого піклування біологічного батька.
У зв`язку з цим просить суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 .

2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 26.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 
Відповідачу надіслано копію ухвали судді та копію позовної заяви з додатками рекомендованим листом, проте вказаний лист повернувся до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи.
Ухвалою суду від 17.02.2026 витребувано від Органу опіки та піклування ВК Набутівської сільської ради Черкаського району Черкаської області висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.
Ухвалою суду від 18.03.2026 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. 
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, попередньо до суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а також надав Висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

3. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ч.1 та ч.5 ст.56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах.
У відповідності до ч.1 ст.59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.
Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до приписів ч.1 та ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2023 року. Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 05 червня 2025 року шлюб розірвано.
Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , відповідно до якого батьком вказаний - ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_1 .
Як вбачається з листа Департаменту ЦНАП Черкаської міської ради №6118/8959-01-10 від 28.03.2025 ОСОБА_1 разом із дітьми ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
10.06.2025 ОСОБА_1 звернулась до ЦНАП Черкаської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , проте їй було відмовлено, оскільки відсутня згода батька дитини.
На даний час позивач разом із дітьми фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією Акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 23.007.2023 року, а також довідко-характеристикою №58 від 20.06.2025, виданою старостою с. Деренковець.
ОСОБА_11 навчається у 1-Б класі опорного закладу освіти «Васильківський академічний ліцей «Престиж» Васильківської міської ради Київської області, що підтверджується довідкою №176 від 02.05.2025.
Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_3 самоусунувся, як батько, від виховання доньки, не піклується про неї, про її фізичний, духовний і моральний розвиток, не забезпечує її матеріально, тому обов`язки з виховання та утримання дитини повністю покладені на ОСОБА_1 .
Крім того, зі слів позивача, відповідач зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, та неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 . Вказане підтверджується копіями постанов Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 14.03.2024, від 23.10.2023, від 26.02.2024.
Згідно висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Набутівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, затвердженим Рішенням Набутівської сільської ради Черкаського району Черкаської області №38 від 17.03.2026, виконавчий комітет Набутівської сільської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.
На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Крім цього, відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.
У силу статті 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Згідно з частинами 1-4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167).
Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Згідно зі ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Окрім цього, системний аналіз норм сімейного права дає підстави вважати, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19 (провадження № 61-14351св21).
Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
На підставі наведеного вище, суд дійшов переконання, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від виконання встановлених законом батьківських обов`язків по вихованню своєї доньки, не проявляє жодного інтересу до дитини та не опікується нею, тому є підстави для задоволення позову та позбавлення його батьківських прав.
При цьому суд усвідомлює, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, водночас вважає, що у даному випадку він є виправданим. Адже зібрані та досліджені докази підтверджують ухилення відповідача від виконання визначених чинним законодавством батьківських обов`язків та небажання їх виконувати.
На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, позивач в судовому засіданні не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення.
Керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 263-265, 273, 351, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складене 12 червня 2026 року.

Позивач:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ). 
Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ).
Третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Набутівської сільської ради Черкаського району, Черкаської області (вул. Центральна, 22, с. Деренковець, Черкаський район, Черкаська область, ЄДРПОУ 41066136). 

Суддя О.В. Душин