Справа 206/7171/25 
Провадження 2/206/767/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року  Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О., 
при секретареві Задорожній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2025 року представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 14 березня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 14.03.2025-100001960, за яким останній надано кредит у розмірі 5 000,00 гривень, строком на 140 днів з дати його надання, які нею отримані. Дата повернення кредиту 31 липня 2025 року. Процента ставка фіксована та складає 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з надання Кредиту складає 20 % від суми Кредиту та дорівнює 1 000,00 гривень. Денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день за користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0,87 % (денна процентна ставка) = (6 113,69/ 5 000)/ 140 ? 100 %. Неустойка – 50,00 гривень, що нараховується за кожен день використання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного виконання зобов`язання. Спосіб надання кредиту ОСОБА_1 – перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача – 4028-08ХХ-ХХХХ-3595. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, в свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим, станом на 31 липня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 12 505,00 гривень, яка складається із: 5 000,00 гривень – заборгованість по тілу кредиту; 5 600,00 гривень – заборгованість по процентам; 177,26 гривень – комісія (пов`язана з наданням кредиту); 1 727,74 гривень – неустойка. Крім того, ОСОБА_1 були здійснені заходи спрямовані на визнання боргу, а саме 17 квітня 2025 року останньою була проведена часткова сплата кредитної заборгованості у розмірі 2 995,00 гривень. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 505,00 гривень та сплачений судовий збір. 
Ухвалою суду від 17 лютого 2026 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Згідно з частиною тринадцятою статі 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З урахуванням вимог ст.ст. 19, 274, 276, 277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.
Ухвалою суду від 05 травня 2026 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
Представник позивача Горна В.І. в позовній заяві зазначила що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі та просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_1 своїм правом на подачу відзиву не скористалася, та у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов,а саме, що відповідач не подав відзив. 
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14 березня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 14.03.2025-100001960 у електронній формі. Електронний кредитний договір складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), розміщеної на веб-сайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції(акцепт), сформованої на сайті кредитодавця та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. За умовами якого кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № 4028-08ХХ-ХХХХ-3595. 
У заявці зазначено, що сума кредиту складає 5 000,00 гривень, строком на 140 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту – 31 липня 2025 року. Також, у Договорі було узгоджено: процентну фіксовану ставку - 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісію, пов`язану з надання Кредиту - 20 % від суми Кредиту та дорівнює 1 000,00 гривень; денну процентну ставку – загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день за користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0,87 % (денна процентна ставка) = (6 113,69/ 5 000,00)/140? 100%. Неустойка – 50,00 гривень, що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Договір підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором E344.
Отримання ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором № 14.03.2025-100001960 від 14 березня 2025 року підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1-0912 від 09 грудня 2025 року. З якого встановлено, що між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Споживчий Цент» укладено договір на переказ коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01 квітня 2024 року. Так, на виконання кредитного Договору ТОВ «Універсальні платіжні рішення» перерахувало на рахунок № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 кредитні кошті у розмірі 5 000,00 гривень (14 березня 2025 року 17:30:41 на суму 5 00,00 гривень, номер картки № НОМЕР_1 , номер транзакції в системи iPay.ua – 680335568, призначення платежу: видача за договором кредиту № 14.03.2025-100001960).
Так, відповідач ОСОБА_1 не надала своєчасно позивачу грошові кошти в повному обсязі для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав в повному обсязі.
У встановлені договором строки відповідач зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим заборгованість ОСОБА_1 за період з 14 березня 2025 року по 31 липня 2025 року склала 12 505,00 гривень, яка складається із: 5 000,00 гривень – заборгованість по тілу кредиту; 5 600,00 гривень – заборгованість по процентам; 177,26 гривень – комісія (пов`язана з наданням кредиту); 1 727,74 гривень – неустойка, що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 14.03.2025-100001960 від 14 березня 2025 року.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторонни домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторонни домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі – Закон) електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII від 15 листопада 2016 року (далі – Закон), договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону, до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За кредитним договором ТОВ «Споживчий центр» передало ОСОБА_1 грошові кошти, отже вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України було укладено.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК Україниборжник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першоїстатті 1049ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.
В даному випадку матеріалами справи також підтверджено, що відповідач не виконав зобов`язання щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості, внаслідок чого допустив заборгованість за кредитним договором.
Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що Відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем, підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, то позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.
Також частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Суд вважає, що шляхом підписанням вказаного кредитного договору Відповідач був проінформованим також про реальну процентну ставку, загальні витрати за кредитом, та інші важливі правові аспекти його надання, що передбачені статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування».
Приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за його користуванням, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості, що складається з тіла кредиту, відсотках та комісії. Вказана вище заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростованим відповідачем.
Разом із тим, суд не погоджується з можливістю стягнення неустойки у сумі 1 727,74,00 гривень з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також, такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04 червня 2025 року у справі № 752/30967/21 (провадження № 61-134св25).
Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.
Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.
Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23(провадження № 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
Виходячи з вищенаведеного підстави для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором у розмірі 1 727,74 гривень відсутні, у зв`язку з чим заявлена вимога в цій частині задоволенню не підлягає.
Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1, 3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір, що підтверджується платіжною інструкцією № СЦ00061248 від 11 грудня 2025 року в розмірі 2 422,40 гривень.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Згідно з приписами статті 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені на 83 %, сума відшкодування сплаченого судового збору становить 2 083,26 гривень.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , (остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю«Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, ЄДРПОУ – 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитним договором № 14.03.2025-100001960 від 14 березня 2025 року у розмірі 10 777,26 гривень, яка складається із: 5 000,00 гривень – заборгованість по тілу кредиту; 5 600,00 гривень – заборгованість по процентам; 177,26 гривень – комісія (пов`язана з наданням кредиту).
Стягнути з ОСОБА_1 , (остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю«Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, ЄДРПОУ – 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 2 083,26 гривень.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом міста Дніпра за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначенийстрок обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

 
Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук