ЄУН 387/320/26
Номер провадження по справі 2/387/566/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року селище Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі:

головуючого судді Майстер І.П.
за участі секретаря судового засідання Полюхович Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором 

У С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 09 березня 2026 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у кредит №74572587 від 22.12.2021 у розмірі 25 887,21 грн та судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит №74572587 в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору відповідачка отримала кредит у сумі 11 386 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,99 % на день.
Позивач зазначає, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання у повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти на банківську картку, зазначену відповідачкою під час оформлення кредиту. Водночас відповідачка належним чином умови договору не виконала, кредитні кошти та проценти не повернула, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 25 887,21 грн.
Також позивач посилається на те, що право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Сіроко Фінанс» на підставі договору факторингу №025-040122 від 04.01.2022, а в подальшому — до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» на підставі договору факторингу №05/12/25-01 від 05.12.2025, у зв`язку з чим саме позивач є належним кредитором за спірним зобов`язанням.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
У поданій відповіді на відзив представник позивача додатково зазначив, що умовами договору та Правилами надання грошових коштів у позику передбачено можливість пролонгації та автопролонгації строку користування позикою. На думку позивача, невиконане боржником зобов`язання продовжує існувати до його повного виконання, а тому нарахування процентів здійснювалося відповідно до умов договору. При цьому позивач зазначив, що до стягнення заявлена заборгованість лише до моменту відступлення права вимоги, без нарахування процентів за понадстрокове користування позикою, передбачених договором.
Крім того, представник позивача заперечував проти стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, посилаючись на їх неспівмірність зі складністю справи та відсутність доказів фактичної оплати таких послуг. Водночас вважав підтвердженими та обґрунтованими власні витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».
Представник відповідачки подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивовані тим, що розрахунок заборгованості не відповідає умовам договору та вимогам законодавства, оскільки позивач безпідставно нарахував проценти після спливу встановленого договором строку кредитування.
Представник відповідачки зазначив, що відповідно до умов договору строк користування кредитом становив 30 днів — до 21.01.2022. На його думку, після спливу цього строку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припинилося, що узгоджується з положеннями статті 1050 ЦК України та правовими висновками Верховного Суду. При цьому доказів належної пролонгації договору або продовження строку кредитування позивачем не надано.
Виходячи із суми кредиту 11 386 грн, процентної ставки 1,99 % на день та строку кредитування 30 днів, представник відповідачки вважає, що розмір процентів не може перевищувати суму, нараховану за вказаний період.
Крім того, представник відповідачки заперечував проти розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи їх неспівмірними зі складністю справи та фактичним обсягом виконаної роботи. Також повідомив про намір заявити вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, понесених відповідачкою у зв`язку з розглядом справи.
Процесуальні дії суду
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області ухвалою від 06.04.2026 відкрив провадження у справі та призначено судове засідання.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом встановлено, що 22.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит №74572587 в електронній формі.
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у сумі 11 386 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами. Кредит підлягав наданню у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , зазначену позичальником під час оформлення кредиту (а.с. 18).
З матеріалів справи вбачається, що договір підписаний відповідачкою шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором TAckkO2zuMi, надісланим на номер мобільного телефону, зазначений під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, що відповідає вимогам статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 19).
На підтвердження факту видачі кредитних коштів позивачем надано копію платіжної інструкції (операції) від 22.12.2021, згідно з якою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснило переказ грошових коштів у сумі 11 386 грн на платіжний інструмент № НОМЕР_1 .
На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок суми заборгованості ОСОБА_1 за договором позики №74572587 від 22.12.2021, згідно з яким станом на 10.02.2026 загальна сума заборгованості становить 25 887,21 грн, з яких: 11 386,00 грн — заборгованість за тілом кредиту та 14 501,21 грн — заборгованість за нарахованими процентами. У розрахунку зазначено, що пеня, комісії та проценти за понадстрокове користування кредитом не нараховувались. Розрахунок містить помісячне відображення заборгованості за період з 10.06.2022 по 10.02.2026 та підписаний директором ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» .
На підтвердження факту перерахування кредитних коштів первісним кредитором позивачем надано копію платіжної інструкції (операції) від 22.12.2021, сформованої ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», відповідно до якої за дорученням ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснено переказ грошових коштів у сумі 11 386 грн на платіжний інструмент № НОМЕР_1 . Документ містить відомості про дату здійснення операції, суму платежу, номер замовлення та ідентифікатори транзакції .
Крім того, на виконання ухвали суду АТ «Державний ощадний банк України» повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську картку № НОМЕР_2 , а в період з 22.12.2021 по 25.12.2021 на зазначений рахунок було зараховано грошові кошти у сумі 11 386 грн. Вказані відомості узгоджуються з наданою позивачем платіжною інструкцією та підтверджують факт отримання відповідачкою кредитних коштів.
Також матеріали справи містять договір факторингу №025-040122 від 04.01.2022, укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс», а також витяг з реєстру прав вимоги до зазначеного договору, відповідно до якого до ТОВ «Сіроко Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки за договором позики №74572587 (а.с. 24-32).
Крім того, судом досліджено договір факторингу №05/12/25-01 від 05.12.2025, укладений між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», відповідно до якого останньому відступлено права грошової вимоги до боржників, визначених у реєстрі прав вимоги (а.с. 33-36).
На підтвердження переходу права вимоги позивачем надано витяг з Реєстру прав вимоги до договору факторингу №05/12/25-01, згідно з яким до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №74572587 від 22.12.2021 на загальну суму 25 887,21 грн, з яких 11 386,00 грн становить заборгованість за основною сумою боргу та 14 501,21 грн — заборгованість за процентами.
На підтвердження понесення судових витрат позивачем надано платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №579941779.1 від 23.02.2026 про сплату судового збору у розмірі 2 662,40 грн, яка виконана банком 06.03.2026
У свою чергу позивач зазначав, що умовами договору та Правилами надання грошових коштів у позику передбачено можливість пролонгації та автопролонгації договору, а невиконане грошове зобов`язання продовжує існувати до моменту його належного виконання, у зв`язку із чим нарахування процентів здійснювалося відповідно до умов договору.
Отже, між сторонами відсутній спір щодо факту укладення кредитного договору, отримання відповідачкою кредитних коштів та переходу права вимоги до позивача. Спірним є питання правомірності нарахування процентів після спливу встановленого договором строку кредитування та, як наслідок, правильності визначення розміру заборгованості, заявленої до стягнення.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статтей 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншихвимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Основоположним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який закріплений положеннями статей 12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить до висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини. Кредитний договір №74572587 від 22.12.2021 укладений між первіснимпозикодавцем та ОСОБА_1 , у електронній формі відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони обумовили істотні умови договору як то розмір кредиту та суму відсотків, комісії, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо.
Також позивачем доведено факт виконання первісним кредитодавцем обов`язку щодо перерахування грошових коштів у сумі 11 386,00 грн на картковий рахунок відповідача на виконання умов договору.
Також позивачем доведено наявність правових підстав для набуття права вимоги за вказаним кредитним договором відповідно до договору факторингу від 05.12.2025 із доданими до нього документами.
Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору Цивільного кодексу України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.
На підтвердження розміру заборгованості за договором №71926494 від 25.07.2025 позивачем долучено розрахунок заборгованості, який відповідачем не спростовано.
Водночас заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначав, що проценти нараховані поза межами строку кредитування, визначеного договором, а позивачем не доведено факт продовження (пролонгації) строку дії договору відповідно до його умов.
На спростування цих доводів позивач у відповіді на відзив посилався на положення договору позики та Правила надання грошових коштів у позику, якими нібито передбачено можливість пролонгації або автопролонгації строку користування позикою, а також зазначав, що строк пролонгації відповідно до Правил обмежено 90 календарними днями.
Однак суд не може прийняти зазначені доводи позивача як належно доведені з огляду на таке.
З наданого до суду договору про надання коштів у кредит № 74572587 від 22.12.2021 вбачається, що відповідачу надано кредит у сумі 11 386 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами. Датою повернення кредиту сторонами визначено 21.01.2022.
При цьому позивач, обґрунтовуючи правомірність нарахування процентів після 21.01.2022, посилається на умови Правил надання грошових коштів у позику, які, за його твердженням, є невід`ємною частиною договору та регулюють порядок пролонгації і автопролонгації.
Разом з тим зазначені Правила до матеріалів справи не надані. Відтак суд позбавлений можливості встановити їх зміст, порядок та умови пролонгації договору, підстави її застосування, строки продовження користування позикою, а також перевірити доводи позивача щодо обмеження строку пролонгації 90 календарними днями.
Крім того, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідач після укладення договору вчиняла дії, спрямовані на пролонгацію кредиту, зокрема здійснювала сплату процентів для продовження строку користування позикою, подавала відповідні заявки чи іншим способом погоджувала продовження строку кредитування.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Саме на позивача покладений обов`язок доведення підстав та правомірності заявленого до стягнення розміру заборгованості.
З розрахунку заборгованості, поданого позивачем, убачається, що до стягнення заявлено проценти у сумі 14 501,21 грн. Водночас за умовами договору сума кредиту становила 11 386 грн, процентна ставка — 1,99 % на день, а строк користування кредитом — 30 днів. 
Таким чином, заявлений позивачем розмір процентів перевищує суму процентів, яка могла бути нарахована в межах погодженого сторонами строку кредитування, що свідчить про нарахування процентів після 21.01.2022.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або після пред`явлення вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Суд враховує, що відповідно до Додатка № 1 до договору позики № 74572587 від 22.12.2021, який є складовою частиною договору та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, сторонами погоджено загальну вартість кредиту та розмір платежів за договором.
З наведеного додатка вбачається, що при сумі кредиту 11 386,00 грн та строку користування кредитом 30 днів загальна сума процентів за користування кредитом становить 3 398,72 грн, а загальна вартість кредиту для позичальника — 14 784,72 гривень.
Отже, саме 3 398,72 грн є сумою процентів, нарахованих у межах первісно погодженого сторонами строку кредитування.
Водночас позивач заявляє до стягнення проценти у сумі 14 501,21 грн, що на 11 102,49 грн перевищує суму процентів, прямо погоджену сторонами у додатку до договору на строк кредитування 30 днів.
Таким чином, із наданого позивачем розрахунку вбачається, що значна частина заявлених до стягнення процентів нарахована після спливу встановленого договором строку кредитування — 21.01.2022.
Оскільки належних доказів пролонгації договору та правомірності нарахування процентів після 21.01.2022 позивачем не надано, а Правила надання грошових коштів у позику, на які він посилається як на підставу своїх вимог, у матеріалах справи відсутні, суд доходить висновку про недоведеність вимог у частині стягнення процентів у розмірі 14 501,21 гривень.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.
З аналізу положень статті 141 ЦПК України вбачається, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує їх дійсність, необхідність та розумність.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини компенсації підлягають лише ті витрати, які були фактичними, необхідними та становлять розумну суму.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копію ордера від 03.09.2025, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги відповідно до договору від 22.08.2025 та витяг з акта приймання-передачі від 08.01.2026.
Оцінивши подані докази, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, їх необхідності та розумності, враховуючи характер і складність спору, ціну позову, обсяг виконаної представником позивача роботи, кількість підготовлених процесуальних документів, а також те, що справа є малозначною та розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає доведеними та обґрунтованими витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 гривень.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, а саме на суму 14 784,72 грн із заявлених 25 887,21 грн, що становить 57,11 % від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2 569 грн 95 копійок.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням часткового задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1 520 грн 10 копійок.
Розділ ІІІ
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» заборгованість за договором кредиту №74572587 від 22 грудня 2021 року у розмірі 14 784 (чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривні 72 копійки, з яких: 11 386 грн 00 коп. — заборгованість за тілом кредиту; 3398 грн 72 коп. — заборгованість за процентами, нарахованими в межах погодженого сторонами строку кредитування.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» судовий збір у розмірі 1 520 (одну тисячу п`ятсот двадцять) гривень 10 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 569 (дві тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 95 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення( виклику ) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
В порядку п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та іншиху часників справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ДеалФінансГруп» (вул. Садова, 31/33, офіс 40/3, м. Ірпінь, 08205; код ЄДРПОУ 44280974)
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , жителька АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Суддя 
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області          Майстер І.П.