Справа № 420/6784/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Гур`євої К.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 13; код ЄДРПОУ 08038284), Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (місцезнаходження: 03168, м. Київ, пр-т. Повітряних Сил, 6; код ЄДРПОУ 00034022) про визнання протиправними дії щодо виключення квартири із числа службових та зобов`язання вчинити певні дії, – 
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 13; код ЄДРПОУ 08038284), Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (місцезнаходження: 03168, м. Київ, пр-т. Повітряних Сил, 6; код ЄДРПОУ 00034022), в якій позивач просить: 
визнати протиправними дії Міністерства оборони України, в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями щодо повернення без реалізації матеріалів облікової справи майора ОСОБА_1 щодо виключення квартири АДРЕСА_3 із числа службового житла;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 та Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 02.09.2025 року та підготувати і подати на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців необхідний пакет документів та клопотання про виключення вказаної квартири АДРЕСА_3 ;
зобов`язати Комісію з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями прийняти рішення щодо виключення з числа службового фонду Міністерства оборони України квартири АДРЕСА_3 .
Ухвалою від 16.03.2026р. Одеським окружним адміністративним судом вказану позовну заяву було залишено без руху, а також надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду уточненої позовної заяви із конкретизуванням, позовних вимог та відповідача по справі, надання додатків до позовної заяви належним чином оформлені у паперовому вигляді. 
27.03.2026 року позивач надав до суду заяву на виконання ухвали суду, чим усунув зазначені судом недоліки. 
Ухвалою від 01.04.2026 року Одеським окружним адміністративним судом провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
16.04.2026 року (вх. №ЕС/41378/26) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позов.
16.04.2026 року (вх. №ЕС/41479/26) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позов.
23.04.2026 року (вх. №ЕС/44245/26) представником позивача до канцелярії суду подано відповідь на відзив.
24.04.2026 року (вх. №ЕС/44633/26) представником позивача до канцелярії суду подано відповідь на відзив.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, 02.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся із рапортом № 42346 про надання вказаного житла для постійного проживання шляхом його виключення з числа службового. Рапорт був погоджений начальником Володимирського гарнізону, що свідчить про відсутність потреби гарнізону в цій квартирі як службовій.
Однак, листом в/ч НОМЕР_2 від 08.01.2026 № 0666/35/330 Позивачу було відмовлено, а документи повернуто без реалізації. Підставою відмови стало рішення Міністра оборони України від 17.12.2025 № 7571/3/2 та Протокол Комісії МОУ № 348 від 26.12.2025, якими встановлено заборону на розслужбовування квартир під час дії воєнного стану, крім окремих категорій осіб, а саме: осіб з інвалідністю І чи ІІ групи та сімей загиблих/пропалих безвісти.
Від відповідачів надійшли відзиви на позовну заяву, в яких, в обґрунтування правової позиції, зазначено, що останні діяли у межах наданих їм повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1. ч.1). 
За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду. 
Як вбачається з позовної заяви, 02.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся із рапортом № 42346 про надання вказаного житла для постійного проживання шляхом його виключення з числа службового. Рапорт був погоджений начальником Володимирського гарнізону, що свідчить про відсутність потреби гарнізону в цій квартирі як службовій.
Однак, листом в/ч НОМЕР_2 від 08.01.2026 № 0666/35/330 Позивачу було відмовлено, а документи повернуто без реалізації. Підставою відмови стало рішення Міністра оборони України від 17.12.2025 № 7571/3/2 та Протокол Комісії МОУ № 348 від 26.12.2025, якими встановлено заборону на розслужбовування квартир під час дії воєнного стану, крім окремих категорій осіб, а саме: осіб з інвалідністю І чи ІІ групи та сімей загиблих/пропалих безвісти.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.91 (далі - Закон №2011-XII, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до абз. 1 та 4 пункту 1 статті 12 Закону №2011-XII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Отже, право військовослужбовця з вислугою на військовій службі 20 і більше років на отримання жилого приміщення для постійного проживання прямо передбачене спеціальним законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок №1081), який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.
Пунктами 2-3 вказаного Порядку визначено, що військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, встановлених законодавством.
Відповідно до пункту 11 Порядку №1081 житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень.
Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 №1020/32472, затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція №380), яка визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей).
До членів сім`ї військовослужбовця належать особи, які внесені в особову справу військовослужбовця в порядку, визначеному Інструкцією з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 26 травня 2014 року №333, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 червня 2014 року за №611/25388.
Пунктом 4 вказаної Інструкції встановлено, що військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.
Житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Пунктом 1 розділу II Інструкції №380 передбачено, що для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах (далі військова частина) утворюються житлові комісії (далі житлова комісія військової частини).
До житлових комісій військових частин також належать житлові комісії квартирно-експлуатаційних органів та військових комісаріатів, які утворюються для ведення у встановленому порядку обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особами з числа звільнених із військової служби в запас або відставку.
Згідно із абзацом 4 пункту 6 розділу II Інструкції №380, відповідно до визначених завдань житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) надає дані до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за формами, які встановлені Порядком ведення Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2011 року №238, стосовно військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання.
На підставі абзацу 4 пункту 7 розділу II Інструкції №380 житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.
Пунктом 8 розділу II Інструкції №380 визначено, що рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом (додаток 4), підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі.
Відповідно до пункту 1 розділу VI Інструкції №380 житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.
Згідно з абзацом 1 пункту 11 розділу VI Інструкції №380 на кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформлюється облікова справа. До облікової справи додаються документи, передбачені Порядком забезпечення житловими приміщеннями, а також витяг з наказу командира військової частини та копія протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) про зарахування на облік.
Пунктом 1 розділу VII Інструкції №380 передбачено, що особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилим приміщенням згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), яке затверджується наказом командира військової частини.
Відповідно до пункту 3 розділу VII Інструкції №380 для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.
Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.
Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.
Згідно з пунктом 4 розділу VII Інструкції №380 на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження готує список надання жилої площі для постійного проживання (додаток 23) (далі - список надання постійного житла), який затверджується командиром військової частини.
Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) невідкладно в межах строку, визначеного абзацом першим цього пункту, направляються до ЦУІІЗ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.
Пунктами 6-8 розділу VII Інструкції №380 унормовано, що ЦУІІЗ на підставі рішення Комісії з контролю протягом п`яти робочих днів з дня проведення засідання Комісії з контролю готує список надання постійного житла у Збройних Силах України та надає його до ГУКВ.
ГУКВ протягом одного дня подає список надання постійного житла заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків), який затверджує цей список протягом десяти робочих днів з дня його надходження.
Затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.
До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.
Ордер та рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) про зняття з обліку є підставами для видання наказу командира військової частини про забезпечення житловими приміщенням для постійного проживання та зняття з обліку.
Відповідно до пункту 10 VII Інструкції №380 військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю I чи II групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3 - 7 цього розділу.
Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.
Відтак, нормами статті 12 Закону №2011-XII, пункту 11 Порядку №1081 та пункту 10 розділу VII Інструкції №380 прямо передбачено право військовослужбовця з вислугою 20 років та більше, який перебуває на квартирному обліку, на забезпечення житлом для постійного проживання у спосіб надання житла, виключеного із числа службових.
При цьому, виключення квартири з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району. Тобто у даному разі за клопотанням Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова.
Верховний Суд у постанові від 04.03.2020 у справі №636/1514/19 погодився з правовим висновком суду першої і апеляційної інстанції та підсумував, що визначальними обставинами - матеріальними підставами для задоволення позовних вимог (визнання права на виключення житла з числа службового та зобов`язання подання відповідного клопотання КЕВ м. Харків) є: перебування позивача на військовій службі, наявність календарної вислуги від 20 років, перебування на квартирному обліку та, до того ж, наявність статусу учасника бойових дій, що надає право на забезпечення постійним житлом, в тому числі і шляхом виключення квартири з числа службових.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.11.2020 у справі №640/10473/19, від 03.02.2021 у справі №636/1480/19, від 04.03.2020 у справі №636/1514/19, від 23.02.2022 у справі №953/17339/20, від 17.09.2024 у справі №520/14989/23.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно матеріалів справи судом встановлено, що позивач проходив військову службу, є учасником бойових дій, має вислугу років у календарному обчисленні понад 20 років та перебуває на квартирному обліку.
З 2005 року ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку, з 07.04.2015 першочергова (УБД), що підтверджується довідкою квартирно експлуатаційним відділом м. Володимир від 17.05.2023.
На підставі рішення житлової комісії Позивач був забезпечений службовим житлом за адресою: АДРЕСА_4 .
Враховуючи викладене у відповідача виник обов`язок для подання до Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців клопотання про виключення квартири АДРЕСА_3 .
Суд критично оцінює посилання відповідача на рішення Міністра оборони України №7571/з/2 від 17.12.2025, яким передбачено до набрання чинності Законом України «Про основні засади житлової політики та прийняття нормативно-правових актів, необхідних для його реалізації», командирам військових частин (установ, організацій), начальникам квартирно-експлуатаційних підрозділів, житловим комісіям (об`єднаним житловим комісіям), комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями розгляд питань щодо забезпечення постійним житлом шляхом його виключення із числа службового здійснювати виключно стосовно осіб з інвалідністю І чи II групи, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби.
Рішення Міністра оборони України №7571/з/2 від 17.12.2025 за своєю правовою природою є відомчим актом індивідуального або організаційно-розпорядчого характеру, який не є нормативно-правовим актом у розумінні законодавства, не встановлює нових правових норм та не може змінювати чи обмежувати обсяг прав, визначених законами України.
Відповідно до загальновизнаного принципу верховенства права та ієрархії нормативно-правових актів, підзаконні акти, у тому числі відомчі рішення, не можуть звужувати зміст та обсяг прав і свобод, гарантованих законами. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, який наголошує на недопустимості обмеження соціальних гарантій військовослужбовців підзаконними чи внутрішніми актами.
Право військовослужбовців, які мають вислугу 20 і більше років, та членів їх сімей на забезпечення постійним житлом прямо передбачене положеннями Закону №1081, Порядком №1081 та Інструкцією №380, прийнятими на його виконання. Таке право є імперативним та не ставиться у залежність від прийняття будь-яких додаткових відомчих рішень чи внутрішніх розпорядчих документів. Будь-які рішення суб`єктів владних повноважень повинні ґрунтуватися на законі та відповідати йому, а в разі суперечності застосуванню підлягають акти вищої юридичної сили.
Отже, рішення Міністра оборони України № 7571/з/2 від 17.12.2025 не може змінювати чи обмежувати передбачене Законом право позивача на отримання постійного житла.
Відтак, позовні вимоги про визнання протиправними дії Міністерства оборони України, в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями щодо повернення без реалізації матеріалів облікової справи майора ОСОБА_1 щодо виключення квартири АДРЕСА_3 із числа службового житла та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 та Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 02.09.2025 року та підготувати і подати на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців необхідний пакет документів та клопотання про виключення вказаної квартири АДРЕСА_3 підлягають задоволенню.
Щодо решти позовних вимог про зобов`язання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями прийняти рішення щодо виключення з числа службового фонду Міністерства оборони України квартири АДРЕСА_3 суд зазначає, що спору щодо не виключення з числа службового фонду Міністерства оборони України квартири АДРЕСА_3 на час звернення позивача до суду у цій справі не існувало.
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити, як передчасних.
Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 75-78, 90, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-
ВИРІШИВ: 
Позовну заяву ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 13; код ЄДРПОУ 08038284), Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (місцезнаходження: 03168, м. Київ, пр-т. Повітряних Сил, 6; код ЄДРПОУ 00034022) про визнання протиправними дії щодо виключення квартири із числа службових та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії Міністерства оборони України, в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями щодо повернення без реалізації матеріалів облікової справи майора ОСОБА_1 щодо виключення квартири АДРЕСА_3 із числа службового житла.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 та Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 02.09.2025 року та підготувати і подати на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців необхідний пакет документів та клопотання про виключення вказаної квартири АДРЕСА_3 . 
В решті позовних вимог – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили у строк і порядок визначені ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.
Повний текст рішення складено та підписано 17.06.2026 р.

Суддя О.М. Тарасишина