Справа№464/299/26 
пр.№ 3/464/345/26 
ПОСТ НОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2026 року        м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м. Львова Сабара Л.В., за участі ОСОБА_1 , захисника Шмигуна В.О. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:

ОСОБА_1 , будучи особою, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Правопорушення вчинено при наступних обставинах.
ОСОБА_1 10.01.2026 о 02.05 год. на пр. Червоної Калини, 35 а, у м. Львові керував транспортним засобом марки «Toyota camry», р.н. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість, тремтіння пальців рук, сповільненість вимови, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ЛОР ЛОМ та ТУ водій відмовився, що зафіксовано на нагрудний відео реєстратор 471392 та 470498, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.
03.03.2026 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтовує тим, що вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнає взагалі. При цьому, працівник поліції під час зупинки транспортного засобу не представився та не пред`явив посвідчення, відеозаписи не можуть враховуватися судом в якості доказу, оскільки такі були перервані. Крім того, позиція поліцейського була не послідовна, оскільки йому спершу було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння після того, того як останній погодився, вказали на ознаки наркотичного сп`яніння. Вказав, що того ж дня самостійно пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння, результати котрого є негативними. Звертає увагу, на те, що працівникам поліції повідомив, що є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, та має відповідні фізичні вади що підтверджується долученими документами. Одночасно, повідомив, що є спортсменом, ніколи не вживав наркотичних засобів чи алкогольних напоїв, а тому притягнення його відповідальності негативно вплине на його репутацію. Вважає, що так відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, провадженя слід закрити. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, надав пояснення про те, що 10.01.2026 близько 02 год дійсно керував автомобілем, та його було зупинено працівниками поліції через порушення ПДР. Під час з`ясування обставин справи працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а потім наркотичного. Він відмовився їхати до медичного закладу, оскільки був виснаженим після робочого дня. Підтвердив, що дійсно відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Вказав, що є спортсменом, ніколи не вживав наркотичні засоби, того ж дня самостійно пройшов огляд, та результат був негативним, що підтверджує, що він не міг керувати транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Просив не застосовувати до нього стягнення, оскільки вважає, що в його діях відсутній склад та подія правопорушення, підтримав доводи викладенні у клопотанні про закриття справи.
Захисник Шмигун В.О. додатково вказав, що в матеріалах справи відсутнє відео з якого можна встановити момент зупинки автомобіля ОСОБА_2 , а тому відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 в решті підтримав доводи викладені у письмовому клопотанні. 
ОСОБА_3 повідомив, що являється поліцейським взводу 2 роти 2 батальйону 1 УПП у Львівській області ДПП, був у групі спільно із поліцейським ОСОБА_4 , коли зупинили автомобіль ОСОБА_1 . Підтвердив, що останній відмовився їхати до медичного закладу за проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Які були ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 не пригадує, більше того, більшість часу з останнім спілкувався інший працівник поліції. Він готував направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції а також складав рапорт з даного приводу. 
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, працівника поліції, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суддя встановила наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі, зокрема, відмови особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З цього слідує, що диспозиція вказаної норми є бланкетною, оскільки називає склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів – правил, положень, інструкцій.
Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулюються та визначаються положеннями Закону України «Про дорожній рух» (ст. 1 Закону).
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, які відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. 
Одночасно, статтею 2 Закону України «Про дорожній рух» закріплено, що законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.
Положеннями ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» (далі – Закон) визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.  До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
З цього слідує, що ОСОБА_1 10.01.2026 о 02.05 год. на пр. Червоної Калини, 35а у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Toyota camry», р.н. НОМЕР_2 , був водієм, тобто учасником дорожнього руху, а тому на нього, в частині прав та обов`язків, поширюється дія вказаного закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.
При цьому, приходячи до таких висновків суд враховує наступне.
Як вбачається із постанови серії ЕНА № 6489038 від 10.01.2026 ОСОБА_1 10.01.2026 о 02.:05 год керуючи транспортним засобом у м. Львів, пр. Червоної Калини, 35а, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху, а саме перестроювання, що зафіксовано на реєстратор службового тз Toyota corolla,, чим порушив вимоги п.9.2 б ПДР, як наслідок останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.
При цьому суд відхиляє доводи сторони захисту, про те, що в матеріалах справи відсутні докази зупинки автомобіля ОСОБА_1 , що ставить під сумнів факт керування останнім транспортним засобом, з огляду на те, що вказана постанова набрала законної сили, останнім у передбаченому законом порядку не оскаржена. Більше того, у відповідності до ст. 258 КУпАП вказана постанова винесена за відсутності оспорення допущеного порушення і адміністративного стягнення зі сторони ОСОБА_1 , оскільки доказів протилежного суду не надано.
Вказане свідчить, що ОСОБА_1 10.01.2026 о 02.05 у м. Львів, пр. Червоної Калини, 35а керував автомобілем з порушенням ПДР, при цьому вказаний факт не заперечив в судовому засіданні.. 
Одночасно, як вбачається із відеоматеріалів, працівники поліції підходять до автомобіля, у котрому на передньому водійському сидінні знаходилася ОСОБА_1 , та на зауваження працівників поліції щодо порушення ПДР при керуванні автомобілем, останній повідомив, що їде додому з роботи та не зауважив щодо порушує ПДР, так як користувався телефоном.
Аналізуючи вказані докази, відсутні сумніви з приводу того, що ОСОБА_1 керував автомобілем о 02.05 год 10.01.2026.
Разом з тим, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
Наказом начальника Львівської обласної військової адміністрації №1\22 від 25.02.2022 на території Львівської області запроваджено комендантську годину 
Порядок заборони перебування цивільних на вулицях у визначений час без спецперепусток, встановлення блокпостів, режим світломаскування (затемнення), перевірки документів патрулями, а також право затримувати порушників та оглядати транспорт визначено Порядком здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2020 р. № 573 передбачає. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 керував транспортирним засобом у час дії комендантської години, що могло бути самостійною підставою для зупинки працівниками поліції такого автомобіля.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі – Інструкція).
Відповідно до п. п. 2, 3 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;  сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;  почервоніння обличчя або неприродна блідість.
З цього слідує, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, як учасники дорожнього руху, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування за допомогою транспортних засобів з явними ознаками сп`яніння.
При цьому п. 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
На з`ясування обставин адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП судом досліджено наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №563095 від 10.01.2026, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 10.01.2026, згідно з яким ОСОБА_1 направляється на огляд у КНП ЛОР ЛОМЦП та ТУ у зв`язку із виявленими у нього ознаками сп`яніння, а саме: зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідність, тремтіння пальців рук, сповільнена вимова. Відомості про проходження огляду та його результати відмовився від проходження огляду;
-відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксована обставини події, що мала місце 10.01.2026 о 02.05 год. на пр. Червоної Калини, 35а у м. Львові;
-рапорт працівника поліції, про те, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`янінням, і він від проходження огляду в медичному закладі відмовився.
Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
З урахуванням викладеного, суддя встановила, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена матеріалами справи, оскільки докази, як окремо, так і в сукупності, доводять його вину, зокрема, що останній 10.01.2026 о 02.05 год. на пр. Червоної Калини, 35 а, у м. Львові керував транспортним засобом марки «Toyota camry», р.н. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, та відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Будь-яких доказів, які б спростовували зібрані в ході судового розгляду фактичні дані, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисником не надано.
Разом з тим, суд при вивченні доводів сторони захисту викладених у клопотанні про закриття справи, вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Так, щодо того, що в матеріалах справи відсутні докази, з яких вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, суд, висновки, на спростування таких тверджень, виклав вище.
Щодо обґрунтування сторони захисту про порушення безперервності фіксації виконання працівником поліції службових обов`язків, слід відзначити те, що згідно ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Одночасно, п. 6 Розділу ІІ Інструкції аналогічно закріплено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З цього слідує, що вказаними нормами передбачено обов`язок працівника поліції застосовувати технічні засоби відеозапису при проведенні огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
Як вбачається із матеріалів справи, до такої долучено відеоматеріали, котрими закріплено обставини отримання відмови від водія проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.
Одночасно, як випливає із ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Порядок застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів регулюється Інструкцією затвердженою наказом МВСУ від 18.12.2018 № 1026.
Одночасно, відповідно до ст. 14 Закону «України Про дорожній рух» передбачено, що водії транспортних засобів належать до учасників дорожнього руху та можуть оскаржити дію працівника відповідних підрозділів Національної поліції у разі порушення з його боку чинного законодавства, а також зобов`язані не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
З цього слідує, що ОСОБА_1 , будучи учасником дорожнього руху, в силу законодавства, що регулює дорожній рух, у випадку виявлення порушень з боку працівників поліції зокрема щодо самовільного видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміни цих носіїв, зміни їх системної дати та часу, примусового виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб, перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису, внаслідок чого не було зафіксовано інформацію, що має суттєве значення при розгляді справи, мав право на оскарження таких дій.
Однак, будь-яких доказів, про те, що працівниками поліції вчинялися дії, що суперечать чинному законодавству, і такі були оскаржені у порядку встановленому законом, стороною захисту не надано.
Крім того, суд критично оцінює доводи сторони захисту, про те, що ОСОБА_1 являється особою з інвалідністю, у зв`язку із чим має фізичні вади, які подібні на ознаки сп`яніння, і вказані обставини мали бути враховані працівниками поліції при з`ясуванні обставин справи з огляду на таке.
Відповідно до п.2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаки сп`яніння закріплені у п. 3, 4 Вказаного Розділу. Одночасно п. 5 передбачено, що Інструкція не поширюється на проведення судово-медичної та судово-психіатричної експертиз.
З цього слідує, що працівник поліції, пропонує пройти огляд на стан сп`янінням водієві, в якого наявні ознаки сп`яніння, не залежно від стану здоров`я. Будь-яких застережень чи виключень з даного приводу Інструкція не містить. Крім того, нормами не передбачено, що працівник поліції зобов`язаний розмежовувати ознаки сп`яніння від ознак можливих захворювань наявних у водія.
Більше того, як зазначалося вище, водій в силу положень ПДР та законодавства про дорожній рух на вимогу поліцейського зобов`язаний пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Будь-яких виключень, за котрих водій вправі відмовити від проходження такого огляду законодавство не містить.
Як наслідок, суд не може визнати дії працівників поліції, щодо вимоги на проходження огляду на стан сп`яніння адресованої ОСОБА_1 , що є особою з інвалідністю непрофесійними чи незаконними. 
У справі Проніна проти України (№63566/00 від 18 липня 2006 року) Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, суддя бере до уваги сукупність обставин, встановлених під час судового розгляду, які виключають будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване адміністративне правопорушення було вчинено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, і вина її доведена поза розумним сумнівом на підставі наявних належних, допустимих та достатніх доказів, які узгоджуються між собою, а невизнання ОСОБА_1 вини суддя оцінює критично, як спосіб захисту, та як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29 червня 2007 року постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Зважаючи на наведене, приходжу до висновку, що факт відмови ОСОБА_1 який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння є доведеним, його дії кваліфіковано вірно – за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відтак останній підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.
Разом з тим, суд відхиляє докази сторони захисту, на підставі котрих встановлено, що 12.01.2026 ОСОБА_1 самостійно проходив медичний огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння, за результатами котрих встановлено певні показники, як на доведення обставин відсутності стану наркотичного сп`яніння, оскільки за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду, на підставі котрого видається Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.14, 15 Розділу ІІІ Інструкції). Показники лабораторних досліджень підлягають вивченню в сукупності з іншими даними медичного огляду лікарем закладу охорони здоров`я (п.2 Розділу ІІІ Інструкції), котрим складається висновок про наявність чи відсутність стану сп`яніння. Суд такими повноваженнями не наділений. 
Крім того, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за відмову у проходженні огляду на стан сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.
Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
При призначенні адміністративного стягнення суддя враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, що такий є особою з інвалідністю з дитинства ІІ групи, майстром спорту України міжнародного класу, що займається пара плаванням з 2005 року, є призером чемпіонатів, ступінь його вини та вважає за необхідне призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Таке стягнення за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Окрім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Беручи до уваги, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_3 виданого 10.01.2011, судом встановлені підстави визначені ст. 5 Закону України «Про судовий збір», щодо звільнення останнього від сплати судового збору суддею.
На підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП, керуючись ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя,

постановив:

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі відмовити.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львiв.обл./Львів.обл/21081300; код отримувача(КОД ЗА ЄДРПОУ): 38008294; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA268999980313040149000013001; код класифікації доходів бюджету: 21081300.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.
Повне судове рішення складено 08 червня 2026 року.

Суддя         Сабара Л.В.