Номер провадження: 33/813/581/26
Номер справи місцевого суду: 522/11502/25 
Головуючий у першій інстанції Осіік Д. В. 
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,
за участю секретаря – Соболєвої Р.М.,
захисника – адвоката Завальнюка Дмитра Юрійовича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань
апеляційну скаргу захисника Завальнюка Дмитра Юрійовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить у розмірі 17000 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 665,60 грн. 
ОСОБА_1 постановою суду визнано винною у тому, що 14.05.2025 о 00 годині 30 хвилин, керувала автомобілем «Zeekr 001», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Генуезькій, 24 у м. Одесі у стані алкогольного сп?яніння, що підтверджується висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР № 001128 від 15.05.2025, чим порушила п. 2.9.а Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Завальнюк Дмитро Юрійович, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в матеріалах справи відсутнє направлення на проведення відповідного огляду відносно ОСОБА_1 .
На відеозаписі події (тайм-код з 02:05:00 години) зафіксована процедура огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров?я, зокрема, на відео зафіксовано проходження огляду на технічному засобі, ймовірно, «Драгер» (02:12:25), в подальшому на відео наявний чек, схожий на той, який видає драгер, з якого переносилися дані в інший документ (02:12:25).
Однак, в матеріалах справи наявний чек драгера з часом огляду «00-52 години», тобто в момент первісного огляду, з результатом якого ОСОБА_1 не погодилася. Результати огляду за допомогою «Драгеру» із закладу охорони здоров?я у матеріалах справи відсутні.
Сторона захисту акцентувала увагу на тому, що відсутні результати повторного огляду, що само по собі ставить під сумнів результати першого огляду.
В акті, який наявний у матеріалах справи, кількісний показник (проміле) не зазначений, при цьому, є не зрозумілим чи це акт до огляду, який здійснений поліцейським під час первинного огляду на місці зупинки т/з, чи це акт огляду, який здійснений у закладі охорони здоров`я.
Наявний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складений о 02 годині 05 хвилині, проте це суперечить відеозапису, оскільки ще о 02 годині 44 хвилині його заповнюють.
Остаточна відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була висловлена о 02:31:54 годині, у висновку вказується, що направлення видано о 00-30 годині, проте відмова мала місце пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
У закладі охорони здоров?я особа, будучи належним чином поінформованою про необхідність проходження медичного огляду, чітко та однозначно відмовилась від його проходження, що підтверджується матеріалами справи, зокрема (актом лікаря, направленням на огляд, відеофіксацією), у разі заявлення особою незгоди з результатами огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, медичний огляд є обов?язковим етапом процедури встановлення стану сп?яніння. Первинний огляд у такому випадку не може вважатися остаточним та самодостатнім доказом, оскільки його достовірність була поставлена під сумнів самою особою. Відмова від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров?я свідчить про невиконання законної вимоги уповноваженої особи та унеможливлює встановлення фактичного стану особи на момент керування транспортним засобом, огляд на стан алкогольного сп?яніння є єдиною безперервною процедурою, а відмова від будь-якого з її обов`язкових етапів, зокрема від медичного огляду після заявлення незгоди з первинним результатом, утворює завершений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч, 1 ст. 130 КУпАП.
Вказує, що з урахуванням того, що суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, тому згідно з КУпАП не має повноважень виходити за його межі, тобто «перекваліфікувати» об`єктивну сторону із «керування т/з у стані сп?яніння» на «відмову від проходження огляду».
В судовому засіданні захисник Завальнюк Д.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.
Особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , належно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.9.а. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735).
Відповідно до пунктів 2 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною її вину матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 329814 від 14.05.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 7510; роздруківкою результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 7510; довідкою УПП в Одеській області; висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР №001128 від 14.05.2025 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп?яніння; відеозаписом з місця події, який міститься в матеріалах справи.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого їй адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 329814 від 14.05.2025, яким зафіксовано, що 14.05.2025 о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 під час руху на автомобілі «Zeekr 001», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Генуезькій, 24 у м. Одесі, не пристебнула пасок безпеки, під час спілкування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах з порожнини рота, тремтіння та координація пальців рук, почервоніння очей, огляд проводився зі згоди водія в медичному закладі у лікаря нарколога, що підтверджується висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР № 001128 від 15.05.2025, чим порушила п. 2.9.а Правил дорожнього руху (а.с. 1);
- роздруківкою спеціального технічного засобу Alcotest Drager 7510, відповідно до якого результат огляду склав 0,40 проміле (а.с. 5);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 7510, відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 склав 0,40 проміле (а.с. 6);
- висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР № 001128 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп?яніння від 14.05.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп?яніння (а.с. 7). 
- відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, яким підтверджено наступне.
Під час комендантської години (00:26:04) була зупинена ОСОБА_1 за порушення п. 2.3. «в» (не користувалася паском безпеки), на пропозицію пройти тест на місці зупинки, погодилася (00:28:14), через декілька невдалих спроб, результат огляду за допомогою приладу драгер склав 0,40% (00:52:06), після чого поліцейський повідомив, що буде складено протокол за ст. 130 КУпАП. (00:52:17). На питання чи бажає проїхати ОСОБА_1 до медичного закладу, остання відповіла: «все в порядке, мне не надо» (00:55:22). Під час складання адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 виявила бажання проїхати до медичного закладу (01:03:30), прибувши до лікарні (02:04:42), ОСОБА_1 продула в драгер, від здачі біоматеріалу відмовилася (02:12:19), від повторного проходження тестування (повторного продування) за допомогою спеціального технічного засобу відмовилася (02:30:56).
Щодо доводів захисника про відсутність у матеріалах справи результатів огляду за допомогою спеціального технічного засобу «Drager», проведеного у закладі охорони здоров`я, апеляційний суд зазначає таке.
До матеріалів справи долучено висновок КНП «ООМЦПЗ» ООР № 001128 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 14 травня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Отже, твердження захисника про відсутність у матеріалах справи доказів, які підтверджують результати медичного огляду, спростовуються наявними у справі документами. Сам по собі факт відсутності окремого роздрукування показників приладу «Drager» не свідчить про недопустимість або неналежність висновку медичного огляду, складеного уповноваженим закладом охорони здоров`я в установленому порядку, оскільки вказане має бути зафіксовано в Акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який є Додатком 3 до Інструкції № 1452/735. Натомість, внесення вказаних відомостей до Висновку такою формою не передбачено. 
Доводи апеляційної скарги про те, що в акті огляду відсутній кількісний показник алкоголю (проміле), а тому неможливо встановити, якого саме огляду він стосується, не спростовують висновків суду.
Оцінка доказів у справі здійснюється в їх сукупності, тому окремі недоліки оформлення документа не можуть бути підставою для визнання його неналежним доказом, якщо з інших матеріалів справи можливо встановити його зміст, походження та зв`язок із подіями, що досліджуються.
При цьому належність акта до відповідної процедури огляду визначається не лише наявністю або відсутністю цифрового показника, а й сукупністю інших реквізитів документа, часу його складання, відомостей про особу, місце проведення огляду, а також узгодженістю з іншими доказами у справі, зокрема направленням на огляд, висновком лікаря, протоколом про адміністративне правопорушення та відеозаписом.
Захисник звертає увагу на суперечності між змістом письмових доказів та відеозаписом, долученим до матеріалів справи.
Так, у матеріалах справи наявний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено час його складання — 02 год 05 хв.
Водночас із дослідженого судом відеозапису вбачається, що станом на 02 год 44 хв відповідний документ ще перебував у стадії заповнення медичним працівником, а відомості до нього продовжували вноситися.
Проте вказана невідповідність не ставить під сумнів достовірність відомостей, внесених до висновку, а також правильність оформлення процедури медичного огляду в цілому.
Щодо посилання захисника, що остаточна відмова ОСОБА_1 від проходження огляду була висловлена о 02:31:54 годині, у висновку вказується, що направлення видано о 00-30 годині, проте відмова мала місце пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Сам по собі факт того, що остаточна відмова особи від проходження огляду була зафіксована о 02 год 31 хв 54 сек, не свідчить про порушення встановленого порядку проведення огляду. Вирішальне значення має не час висловлення відмови, а те, чи була особа своєчасно направлена до закладу охорони здоров`я та чи було розпочато процедуру медичного огляду відповідно до вимог законодавства.
З відеозапису вбачається, що після висловлення незгоди з результатами первинного огляду ОСОБА_1 було доставлено до закладу охорони здоров`я, де розпочато процедуру медичного огляду. Подальше перебування особи у медичному закладі, проведення підготовчих дій, роз`яснення порядку огляду та фіксація її волевиявлення щодо проходження відповідних процедур не свідчать про порушення встановленого законом порядку.
Натомість предметом доказування є не факт відмови, а саме керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, який зафіксовано працівниками поліції належним чином.
Доводи скарги, що з урахуванням того, що суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, тому згідно з КУпАП не має повноважень виходити за його межі, тобто «перекваліфікувати» об`єктивну сторону із «керування т/з у стані сп?яніння» на «відмову від проходження огляду», є безпідставними з огляду на таке.
Частина перша статті 130 КУпАП передбачає декілька альтернативних форм об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, зокрема керування транспортним засобом у стані сп`яніння та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
При розгляді справи суд не здійснює перекваліфікацію адміністративного правопорушення, якщо встановлює обставини, що охоплюються диспозицією тієї самої норми закону, за якою особу притягнуто до відповідальності. Суд зобов`язаний надати оцінку всім доказам, які містяться в матеріалах справи, та встановити фактичні обставини події, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що після проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 висловила незгоду з його результатом та була направлена до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду. 
Водночас після проведення огляду за допомогою спеціального технічного засобу, відмовилася від здачі біоматеріалу та повторного продування, що зафіксовано на відеозаписі. 
Така поведінка свідчить про відсутність у неї заперечень щодо результатів огляду та не ставить під сумнів достовірність встановленого факту перебування у стані алкогольного сп`яніння, і за обставинами складеного протоколу їй інкримінується саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Зазначені обставини підлягали оцінці судом поряд з іншими доказами у справі та не свідчать про вихід суду за межі обвинувачення чи зміну правової кваліфікації адміністративного правопорушення.
При цьому апеляційний суд не бере до уваги доводи сторони захисту про те, що на відеозаписі зафіксовано проведення певних дій у закладі охорони здоров`я із застосуванням спеціального технічного засобу, однак відповідні результати такого огляду у матеріалах справи відсутні, оскільки відповідно до встановленої процедури проведено медичний огляд у закладі охорони здоров`я, результати якого наявні в матеріалах справи та мають визначальне значення для підтвердження або спростування факту перебування особи у стані сп`яніння.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». 
Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Завальнюка Дмитра Юрійовича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова