Справа № 502/1667/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі: 
головуючого – судді Масленикова О.А.
за участю:
секретаря судового засідання – Скрипкіної А.Ю.
представника позивача – Саінчук А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 
до
Одеського національного морського університету
про 
скасування наказів про застосовування дисциплінарного стягнення та припинення суміщення посад,
поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області суду з позовом до Одеського національного морського університету про скасування наказів про застосовування дисциплінарного стягнення та припинення суміщення посад, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
На обґрунтування позовних вимог зазначених в позовній заяві та уточненій позовній заяві від 03.09.2025 року позивач вказує, що 30 травня 2023 року відповідач перевів позивача начальника ВМТЗ з 01.06.2023 року по 31.12.2023 року на посаду провідного фахівця з публічних закупівель ВМТЗ, з окладом 5265 грн (10 т.р.) за рахунок коштів спеціального фонду (витяг з наказу від 30.05.2023 року №111 вк/о).
30 травня 2023 року відповідач поклав на позивача виконання обов`язків начальника ВМТЗ на провідного фахівця з публічних закупівель та встановив доплату у розмірі 50 % від 5265 грн (10 т.р.) за рахунок коштів загального фонду бюджету за суміщення посади (витяг з наказу від 30.05.2023 року №111 вк/о).
27 листопада 2024 року відповідач прийняв позивача з 01 січня 2025 року по 31.12.2026 року на посаду інженера 1 кат. ВМТЗ, з окладом 5527 грн (9 т.р.) за рахунок коштів спеціального фонду та поклав виконання обов`язків з 01.01.2025 року (витяг з наказу №296 вк/о від 27.11.2024 року). 
05 лютого 2025 року відповідач перевів позивача інженера 1 кат. ВМТЗ, з 04.02.2025 р. по 31.12.2026 року на посаду провідного фахівця з публічних закупівель ВМТЗ із збереженням попереднього встановлених доплат з окладом 5815 грн (10 т.р.) за рахунок коштів спеціального фонду (витяг з наказу від 05.02.2025 року №33 вк/о).
28 березня 2025 року відповідач прийняв позивача на посаду провідного фахівця з публічних закупівель ВМТЗ з 01.04.2025 року по 31.12.2025 р. на 0,5 ставки на посаду товарознавця ВМТЗ на умовах внутрішнього сумісництва з графіком роботи з понеділка по п`ятницю 4 години на день, з окладом 0,5 від 4345,00 грн (5 т.р.) за кошти загального фонду бюджету (витяг з наказу від 28.03.2025 року за №70 вк/о).
Так, станом на 01 вересня 2025 року позивач згідно довідки ОНМУ №69 за займану посаду за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника за березень 2025 року становить 2907,50 грн., за квітень 2025 року - 1585,91 грн., за травень 2025 року - 2246,70 грн. 
Так, з 30 травня 2023 року по 23 травня 2025 року Позивач виконував обов`язки начальника ВМТЗ покладених ректором ОНМУ на підставі наказу №111 вк/о від 30.05.2023 року з основною посадою - провідного фахівця з публічних закупівель ВМТЗ (суміщення посад). 
10 грудня 2024 року ОНМУ та ФОП ОСОБА_2 уклали договір поставки №179. 
П. 4.3. Договору №179, строк поставки товару до 20.12.2024 року 
П. 4.4. Договору №179, представник замовника при прийнятті товару зобов`язаний звірити відповідність кількості асортименту товару, вказаному в видатковій накладній, розписатися за отримання. 
П. 6.1. Договору №179, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюється за рахунок державних бюджетних коштів (спецфонд). 
П. 6.2. Договору №179, розрахунок замовника з постачальником здійснюється після постачання товару на основі видаткової накладної в термін 10 банківських днів. 
П. 8.1. Договору №179, прийом товару здійснюється замовником при наявності товарно-супровідних документів: товарно-транспортної накладної, рахунку-фактурі, сертифікату або паспорту якості. 
П. 8.2. Договору №179, у випадку наявності претензій по якості, товар не підлягає використанню до взаємного врегулювання питань. 
П. 8.3. Договору №179, Постачальнику на підставі визнаної претензії в погоджений термін, але не більш 20 днів робить за свій рахунок заміну невідповідного асортименту, заміну дефектного товару на якісний товар, або усуває виявлені дефекти. 
П. 8.4. Договору №179, якщо постачальник відмовився змінювати дефектний або недоукомплектований товар стягується неустойка в розмірі вартості неякісного чи недоукомплектованого товару. 
П. 10.1. Договору №179, строк дії договору до 31.12.2024 року, а в частині розрахунків до повного їх виконання. 
П. 12.1 Договору №179, усі спори між сторонами, з яких не було досягнуто згоди, розв`язуються у відповідності до законодавства України у Господарському суді за місцем знаходження відповідача, при умові додержання досудового порядку вирішення спорів. 
Договір №179 підписаний ОНМУ та ФОП ОСОБА_2 та проставлені печатки сторін по договору. 
Згідно додатку №1 до договору №179 від 10.12.2024 року специфікації один з товарів Автоматизований ввід резерву YCQ2CB-250. 250А, 3P, 380 В, 55 кА в кількості 1 (один) за ціною без ПДВ 25982,00 грн. (п. 2 найменування товару). 
ОСОБА_3 одержала товарів від ФОП ОСОБА_2 за видатковою накладною №Б0000109 від 13.12.2024 року Паспорту до АВР не було. 03 січня 2025 року за розпорядженням головного інженера ОСОБА_3 передала обладнання за накладною вимогою №3 від 03.01.2025 року головному енергетику ОСОБА_4 , що підтверджується письмовою запискою ОСОБА_3 . 
Так, стало відомо ОСОБА_3 що товар був поставлений АВР ще 03 січня 2025 року, яка згодом передала ОСОБА_4 , а той в свою чергу його змонтував для подальшої експлуатації. 
Співробітники не повідомили позивача про той факт, що вони змонтували за власною ініціативою інше обладнання, ніж то, яке було зазначено в договорі №179 та специфікації. 
13 лютого 2025 року головний бухгалтер ОСОБА_5 подала службову записку на ім`я проректора з АГР ОСОБА_6 , в якій зазначила, що при введенні в експлуатацію у січні 2025 року основного засобу Автоматизований ввід резерву YCQ2CB- 250. 250А, 3P, 380 В, 55 кА по ВН №Б00000109 від 13.12.2024 року були надані невідповідні документи (паспорт). Назва товару у накладній не відповідає назві товару у паспорті. 
Таким чином не має можливості прийняти до бухобліку накладну вимогу №3 від 03.01.25 № п.п. 1. Так, просила усунути цю невідповідність. В службовій записці наявна резолюція проектора з АГР підписом та датована 28.02.2025 року. 
18 лютого 2025 року проректор з АГР ОСОБА_7 написав службову записку на ім`я ректора ОНМУ, де зазначив, що необхідно дати вказівку ВМТЗ замінити матеріали придбані згідно службової записки від 22.01.2025 вх №363/р у зв`язку з невідповідністю номенклатури та замінити АВР 250 А по ВН №Б00000109 від 13.12.2024 року. 
16 травня 2025 року був складений протокол №1 засідання робочої групи. З протоколу вбачається, що ректору ОНМУ було достеменно відомо від проректора з АГР, що був поставлений Товар, який не відповідав специфікації та ціні ще 13.01.2025 року. В січні 2025 року бухгалтерія ініціювала введення в експлуатацію товару, хоча достеменно знала про невідповідність товару за договором №179. 
20 травня 2025 року проректор з АГР Колес`янкін написав службову записку на ім`я ректора ОНМУ з якої вбачається, що п. 3. Оголосити догану в.о. начальника ВМТЗ ОСОБА_1 , п. 4 Звільнити ОСОБА_1 від виконання обов`язків начальника та призначити виконуючим обов`язків начальника відділу МТЗ Усатюк Р.П. 
Таким чином, жодних істотних змін умов праці не відбувалося, а навпаки ОНМУ застосував по відношенню до ОСОБА_1 два дисциплінарні стягнення за один не існуючий дисциплінарний проступок, а навпаки звільнили одну особу та призначили на посаду іншу особу. 
З вищенаведеного вбачається, що відбулося незаконне звільнення з посади в.о. начальника, позивача. 
Аналізуючи дії ОНМУ позивач робить висновок, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення, а застосовано одночасно два стягнення, як наслідок грубе порушення ст. 147 КЗпП України. 
В подальшому ОНМУ не зверталося за заміною вищезазначеного обладнання до постачальника, не виставляло претензій ФОП ОСОБА_2 з приводу поставленого товару, яке не було зазначене в специфікації. 
Більш того, ФОП ОСОБА_2 зазначив у видатковій накладній обладнання, яке було зазначено в договорі №179, а не те, яке фактично було поставлено. Також, ОНМУ та ФОП ОСОБА_2 не підписували жодних додаткових угод з приводу фактичного поставленого товару. Також, відсутні документи, які передбачені п. 8.1. договору №179. Більш того, ОНМУ навіть не зверталися до суду для захисту свої прав, якщо вважають, що вони були порушені. 
Відповідач видав два накази: №112 вк/о «Про оголошення догани» від 21.05.2025 року та № 114 вк/о «Про припинення суміщення посад» від 21.05.2025 року 
Зі змісту наказу №112 вк/о вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, а саме, порушень при закупівлях, оголосити догану в.о. начальника відділу матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_1 . 
Підстава: службова записка проректора з АГР. 
Службова записка жодним чином не може фіксувати будь-які факти порушення працівником ОНМУ. 
Разом з тим, позивач не здійснив дисциплінарного проступку, оскільки посадовими інструкціями не передбачено було приймати товар на складі, перевіряти його якість, номенклатуру, асортимент у відповідності до видаткових накладних, не має обов`язку монтувати АВР, як в.о. начальника відділу ТМЗ. Крім того, у позивача немає навіть відповідної освіти, не проходив навчання з охорони праці та техніки безпеки, такі обов`язки наявні у головного енергетика ОНМУ, а у завідувача складом є обов`язок приймати товар. 
Крім того, в наказі про оголошення догани, не наведено обставин, допущених порушень трудової дисципліни позивачем, за які він притягується до відповідальності, не зазначено обставини, які відповідно до приписів ч. 3 ст. 149 були враховані ОНМУ при обранні певного виду стягнення, якщо вони взагалі враховувались, а отже такий є незаконним та підлягає скасуванню. 
Зі змісту наказу № 114 вк/о вбачається, що припинено суміщення посад з 23 травня 2025 року в.о. начальника ВМТЗ ОСОБА_1 , причина звільнення: ч. 3 ст. 32 КЗпП та ст. 103 КЗпП України. 
З наказами №112 вк/о та № 114 вк/о Смаркалова Костянтина ОНМУ ознайомив 23 травня 2025 року, про що свідчить відповідний підпис. 
ОСОБА_1 не був повідомлений за два місяці про зміну істотних умов праці, його не переводили на іншу роботу, а навпаки, припинили суміщення посад, більш того відсутні системні порушення трудової дисципліни, жодних посадових обов`язків ОСОБА_1 не порушував та прийнято одразу іншу особу на посаду. 
ОНМУ порушив ст. ч. 3 ст. 32, ст. 103, ст. 140, ст. 148, ст. 149 КЗпП України, оскільки Позивача не переводили на іншу посаду, про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець не повідомив працівника не пізніше як за два місяці до їх запровадження або зміни, строк для застосування дисциплінарного стягнення сплив, позивач не порушував жодних посадових обов`язків. 
Так, ОНМУ не зазначає в наказах конкретні факти невиконання обов`язків, коли вони мали місце, коли і які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнень. Також, оскаржувані накази у супереч приписів ч.3 ст.149 КЗпП України, не містять викладу обставин, які мають бути враховані роботодавцем при обранні певного виду стягнення. 
Зважаючи на вищевикладене, позивач просив суд:
- скасувати наказ Одеського національного морського університету №112 вк/о «Про оголошення догани» від 21.05.2025 року, яким у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків, а саме, порушень при закупівлях, оголосити догану в.о. начальнику відділу матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_1 . 
- скасувати наказ Одеського національного морського університету №114 вк/о «Про припинення суміщення посад» від 21.05.2025 року, яким припинено суміщення 23 травня 2025 року в.о. начальника ВМТЗ ОСОБА_1 
- поновити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на посаді в.о. начальника відділу матеріально-технічного забезпечення Одеського національного морського університету. 
- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з Одеського національного морського університету (ЄДРПОУ: 01127777, місцезнаходження: Україна, 65029, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Мечникова, буд. 34) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 
Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 08.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче судове засідання, про що повідомлені сторони.
22.10.2025 року представником відповідача Одеського національного морського університету - адвокатом Брославець Вячеславом Вікторовичем було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. 
Щодо скасування наказу №114 вк/о «Про припинення суміщення посад» від 21 травня 2025 року зазначив, що суміщення - це виконання працівником роботи на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором. додаткової роботи за іншою професією (посадою) або обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, за що провадиться відповідна доплата до заробітної плати (частина перша статті 105 Кодексу законів про працю України). 
Так, з витягу з наказу №296 вк/о від 27 листопада 2024 року вбачається, що позивачем поряд з основною роботою виконувались обов`язки начальника ВМТЗ, що за правовою природою, згідно норм КЗпПУ є суміщенням. 
Отже, правовідносини, що виникали між позивачем та відповідачем слід розглядати, як внутрішнє суміщення. 
Відповідно до статті 32 Кодексу законів про працю України: «У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці». 
Отже, чинне законодавство України, встановлює, що суміщення професій є істотною умовою праці для працівника. 
В той же, час чинне законодавство не встановлює жодних обмежень, критеріїв за яких роботодавець може застосувати скасування суміщення професій (посад), а лише зобов`язує здійснити повідомлення про це працівника у встановлений чинним законодавством строк. 
На період правового режиму воєнного стану вимогу щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці у строк не менше 2-х місяців було скасовано. 
Так, в позовній заяві ОСОБА_8 зазначає, що з наказом про припинення суміщення посад з 23.05.2025 року був ознайомлений 23.05.2025 року. 
Отже, відповідачем було дотримано строк на ознайомлення ОСОБА_8 з наказом про припинення суміщення. 
Припинення суміщення з ініціативи роботодавця не є стягнення за порушення, як про це зазначено в позовній заяві, а є беззаперечним правом роботодавця, яким Одеський національний морський університет скористався, в рамках норм чинного законодавства України. 
Таким чином, на підставі вищезазначеного вбачається, що відповідачем під час прийняття наказу №114 вк/о «Про припинення суміщення посад» від 21 травня 2025 року не було порушено норми чинного законодавства України, а отже, відсутні підстави для його скасування. Вимоги про поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в даному випадку є похідними від вимоги про скасування наказу, а тому теж не підлягають задоволенню. 
Щодо скасування наказу №112 вк/о «Про оголошення догани» від 21 травня 2025 року. 
28.11.2024 року головний інженер Колес`янкін М.І. звернувся зі службовою запискою на ім`я ректора ОНМУ Руденко С.В. щодо закупівлі обладнання для підключення та безперебійної роботи резервного електричного дизельного генератора потужністю 80 кВт, зокрема автоматичного ввіду резерва (АВР) CNC YCQ2CB-250 250A 3Р 380B 45кА. 
Відповідна службова записка була погоджена та надано вказівку в.о. начальника ВМТЗ Смаркалову К.В. здійснити закупівлю необхідного обладнання. 
10.12.2024 року між Одеським національним морським університетом та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір №179 (далі - Договір). В рамках відповідного Договору, ОНМУ було придбано автоматичний ввод резерву YСQ2CB-250, 250A, 3P, 380В, 55кА у кількості 1 шт. за ціною 25 982,00 грн. 
Пунктом 4.4. Договору було передбачено: «Представник замовника при прийнятті товару зобов`язаний звірити відповідність кількості асортименту товару, вказаному у видатковій накладній, розписатися за отримання». 
У пункті 8.1. Договору встановлено: «Прийом товару здійснюється замовником при наявності товаро-супровідних документів: товарно-транспортної накладної, рахунку-фактурі, сертифікату або паспорту якості». 
13.12.2024 року на підставі видаткової накладної №Б0000109 було здійснено поставку товару, однак, замість пристрою автоматичного вводу резерву YCQ2CB-250, 250A, 3P, 380В, 55кА постачання якого було передбачено договором та оплачено ОНМУ, ФОП ОСОБА_2 було поставлено пристрій автоматичного введення резерву АВР-100/АВР-250/ABP-400, ринковою вартістю 8 400,00 грн. 
Від імені ОНМУ видаткова накладна була підписана в.о. начальника ВМТЗ Смаркаловим К.В. 
Після цього, поставлений товар був ним переданий в.о. начальника ВМТЗ ОСОБА_1 на склад ОНМУ. На момент постачання товару ФОП ОСОБА_2 не було надано ОНМУ жодних технічних документів на товар. 
Тому твердження позивача в тексті позовної заяви про одержання завідувачем складом товару безпосередньо від ФОП ОСОБА_2 не відповідає дійсності, адже саме позивач прийняв товар за видатковою накладною та в подальшому за прибутковою накладною №47 від 13 грудня 2024 року передав її завідуючій складом ОСОБА_3 . 
В свою чергу в пояснювальній записці ОСОБА_3 зазначила, що під час отримання нею товару, паспорту на АВР надано не було, а постачальник усно відповів, що документи ним будуть надані згодом. 
Таким чином, в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_3 мав місце проступок який полягав у підписанні постачальнику ФОП ОСОБА_2 накладних на підтвердження факту отримання товару, який зазначений в договорі, за відсутності паспорту на відповідний прилад та як результат не перевірці фактично отриманого товару на відповідність кількісним та якісним характеристикам які були зазначені в договорі та додатках до нього. 
У зв`язку з цим, обом співробітникам ОСОБА_8 та ОСОБА_3 було оголошено догану. 
03.01.2025 року за розпорядженням головного інженера завідувач складом ОСОБА_3 передала товар поставлений за видатковою накладною №Б0000109 головному енергетику ОСОБА_4 , який в свою чергу, забезпечив його встановлення в розподільчий щит. 
В ході монтажу було встановлено невідповідність технічних характеристик фактично поставленого товару, пристрою автоматичного введення резерву АВР- 100/АВР-250/АВР-400 необхідним для коректної роботи резервного електричного дизельного генератора потужністю 80 кВт. Про відповідний факт головний енергетик ОСОБА_4 повідомив проректора з АГР службовою запискою від 13.01.2025 року. 
Проректор з АГР ОСОБА_7 звернувся до ректора ОНМУ зі службовою запискою щодо заміни матеріалів, які були придбані в рамках договору №179 від 10.12.2024 року з ФОП ОСОБА_2 у зв`язку з не відповідністю номенклатурі та проведення заміни 
ОСОБА_9 о. начальника ВМТЗ Смаркалов К.В. звернувся до ФОП ОСОБА_2 щодо заміни фактично поставленого товару на товар зазначений у видатковій накладні, однак, отримав відмову у зв`язку з закінченням строку на обмін товару та здійснення його монтажу. 
В січні 2025 року бухгалтерією ОНМУ на підставі наданих в.о. начальника ВМТЗ Смаркаловим К.В. документів було ініційовано введення в експлуатацію обладнання, проте було встановлено невідповідність найменування товару у ВН №Б0000109 від 13.12.2024 року та паспорті на товар. Так, у накладній було вказано товар автоматичний ввод резерву ?СQ2СВ-250, 250А, 3P, 380В, 55кА, а надано паспорт на пристрій автоматичного введення резерву АВР-100/АВР-250/АВР-400. 
Про відповідний факт бухгалтер 1 категорії ОСОБА_10 повідомила головного бухгалтера ОСОБА_11 . В свою чергу, головний бухгалтер звернулась зі службовою запискою до проректора з АГР ОСОБА_12 . 
Після цього в.о. начальника ВМТЗ Смаркаловим К.В. було надано до бухгалтерії новий паспорт на пристрій автоматичного вводу резерву ?CQ2CB-250, 250A, 3P, 380В, 55кА. Однак, в ході візуального дослідження було встановлено, що паспорт на пристрій автоматичного введення резерву АВР-100/АВР-250/АВР-400, який було фактично поставлено та першочергово надано відрізняється від наданого пізніше паспорту на пристрій автоматичного вводу резерву YCQ2CB-250, 250А, 3P, 380В, 55кА, який був зазначений в договорів, рахунку, накладній та за який ОНМУ було сплачено кошти, виключно назвою товару. Всі інші положення двох паспортів є ідентичними. Більше того, візуальне зображення пристрою в наданому паспорті на пристрій автоматичного вводу резерву YCQ2CB-250, 250A, 3Р, 380В, 55кА не відповідає реальному вигляду товару. 
З метою проведення всестороннього дослідження обставин справи, розпорядженням №4-орг від 30.04.2025 року було сформовано робочу групу у складі працівників ОНМУ. 
На виконання розпорядження, робочою групою було проведено дослідження наявних в ОНМУ документів та опитано усіх співробітників, які були причетними до отримання товару, зокрема й позивача. 
Висновками робочої групи були: «Причиною інциденту щодо розбіжностей між придбаним та фактично поставленим товаром є не забезпечення в.о. начальника ВМТЗ Смаркаловим К.В. своєчасного отримання від постачальника ФОП ОСОБА_2 технічної документації на продукцію, що постачалась в рамках договору №179 від 10.12.2024 року та прийняття продукції від постачальника без повного комплекту документів.» 
Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. 
Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. 
Факт вчинення проступку було виявлено та офіційно оформлено відповідачем 16 травня 2025 року за результатами засідання робочої групи, яка була сформована на підставі розпорядження №4-орг від 30.04.2025 року. 
Дисциплінарне стягнення у вигляді догани було оголошено позивачу 23.05.2025 року за проступок допущений ним 13 грудня 2024 року. 
Таким чином, відповідачем було дотримано встановлені нормами чинного законодавства України строки притягнення позивача до відповідальності. 
Враховуючи, що раніше на позивача не накладались дисциплінарні стягнення, то до нього було застосований більш м`який вид - догана. 
Дисциплінарне стягнення накладене правомірно лише в тому випадку, якщо працівник порушив обов`язки, які є складовими його трудових функцій, а не обов`язків, які покладені на іншого працівника. 
Так, в посадовій інструкції начальника відділу матеріально-технічного забезпечення №2-08-35 у розділі №2 зазначено, що Начальник відділу зобов`язаний: 
2.6. Виконувати накази і розпорядження керівництва університету; 
2.7. Забезпечувати матеріалами, згідно замовлень та плану закупівель сировиною, приладами і навчальним обладнанням, ремонтно-будівельні роботі, які проводять в університеті, а також нормальну роботу кафедр, відділів і служб; 
2.10. Забороняти отримання недоброякісних чи невідповідним ДСТУ матеріалів, обладнання та інше. 
2.11. Визначати вимоги до матеріалів, хімікатів і обладнання, які використаються в університеті, перевіряти його якість і комплектність, а також відповідність діючим стандартам і технічним вимогам. 
Однак, позивачем було допущено порушення зазначених вище вимог, що й стало причиною накладення на нього дисциплінарного стягнення. 
Отже, в діях Одеського національного морського університету щодо прийняття наказу №112 вк/о «Про оголошення догани» від 21 травня 2025 року відсутні порушення норм чинного законодавства України. 
На підставі вищезазначеного, представник відповідача вважає, що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню за результатами судового розгляду.
12.11.2025 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_13 – адвоката Саінчук Аріадни Олександрівни надійшла відповідь на відзив, згідно якого зазначено, що з доводами та аргументи, які викладені у відзиві на позовну заяву позивач повністю не погоджується та вважає, що вони не заслуговують на увагу, з наступних підстав.
Так, Відповідач посилається на ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-IX.
Звертає увагу суду, що ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-IX не скасовує ч. 3 ст. 32 КЗпП України, оскільки в ч. 2 ст. 3 Закону цього не передбачено. В позовній заяві зазначено, що підстав не було винесення оскаржуваного наказу, так як не було зміни істотної умови праці. Крім того, Відповідач не повідомляв про ці зміни позивача, оскільки їх не було. Повідомлення позивача про зміну умов праці ані за 2 місяці, ані у відповідності до вимог ч. 2 ст. 3 Закону не відбувалося. 
Так, Відповідач припускається помилки трактуючи, що видання наказу - це і є повідомлення про зміну умов праці у відповідності до ч. 3 ст. 3 вищезгаданого закону. До істотних умов праці належать: система та розміри оплати праці; пільги; режим роботи; встановлення або скасування неповного робочого часу; суміщення професій; зміна розрядів і найменування посад тощо. 
Так, повідомлення не надо позивачу на підставі якого було б зрозуміло позивачу, та суду які істотні умови праці були змінені. Таких не було, а тому і підстав виносити відповідний наказ не було. 
ОНМУ не спростовує той факт, що не змінював істотні умови праці. Таким чином, наказ є неправомірним та підлягає скасуванню, а позовна заява задоволенню.
Зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. 
Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці. Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 у справі № 205/1312/17. 
Разом з тим, у відзиві відсутні будь-які доводи, що ж змінив відповідач та яким чином він повідомив про зміну умов праці. Позивач не відмовився від підписання наказу, від отримання будь-яких документів. Так, він отримав наказ, разом з тим повідомлення про зміну істотних умов праці не надавав позивачу, оскільки такі не відбувалися в ОНМУ. Можливо було звільнити позивача лише у випадку відмови надати згоди на продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Позивач не отримував повідомлення про зміну істотних умов праці, позивач не відмовився від отримання будь-яких документів від Відповідача, не було будь-яких змін в установі, а тому і не було зміни істотних умови праці. 
Щодо ринкової вартості, то ціна обладнання значиться 8400,00 грн. (з аргументів відповідача), жодних належних та допустимих доказів в матеріалах справи немає, які б підтверджували той факт, що вартість становить саме: 8400,00 грн. Відсутня товарознавча експертиза, яка б підтвердили вартість обладнання. Висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях. 
Крім того, не було дисциплінарного проступку з боку позивача, оскільки останній не здійснює приймання товару у відповідності функціональних обов`язків, не монтував обладнання, не надавав таких розпоряджень, що підтверджується посадовою інструкцією. 
Відповідач стверджує, що у позивача проступок який полягав в підписанні постачальнику ФОП накладних на підтвердження факту отримання товару, який зазначений в договорі, за відсутності паспорту на відповідний приклад та як результат не перевірці фактично отриманого товару на відповідність кількісним та якісним характеристикам, які були зазначені в договорі та додаткам до нього.
Разом з тим, з цим неможливо погодитись, оскільки в діях позивача немає дисциплінарного проступку, посадовою інструкцією не передбачено підписання накладних, приймання товару. Відповідач намагається ввести в оману суд, оскільки обладнання не було неякісним, його позивач не монтував, не вводив в експлуатацію, претензії до якості не було. Претензія Відповідача булу одна: що ціна (імовірна) нижча, ніж зазначена в договорі. Разом з тим, ОНМУ не звертався до ФОП не вносив відповідні зміни до договору. не звертався до Господарського суду Одеської області. Так, Відповідача все влаштовує.
Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. 
Це не триваючий дисциплінарний проступок, Відповідач підтвердив той факт, що поставлене обладнання не відповідає договору, раніше ніж позивачу, а саме: 03.01.2025 року. Так, строк в будь-якому випадку притягнення до відповідальності сплив, складу дисциплінарного проступку немає, так як посадовою інструкцією приймання товару та підписання видаткової накладної не передбачено. Позивач підписав накладну, оскільки тільки на нього була складена довіреність, а тому підписати її не міг завідувач складом, яка за своїми функціональними обов`язками і приймає товар.
Так, підписання накладних, приймання обладнання, монтаж обладнання, - це не є складом дисциплінарного проступку, оскільки не є трудовим обов`язком позивача
Більш того, Відповідач плутає правові категорії «виявлення проступку» та «оформлення результатів робочої групи на підставі розпорядження ректора», і одночасно на арк. 4 відзиву визначив, що було встановлено в січні 2025 року невідповідність найменування товару. Так, з січня по травень 2025 року жодних дій Відповідач не здійснив. 
Крім того, відповідач посилається на пункти 2.6., 2.7., 2.10, 2.11 Посадової інструкції, разом з тим, не зазначає пункт який саме порушив позивач, і це зрозуміло, оскільки останній не порушував вимоги посадової інструкції. Проректор з АГР від 20.05.2025 року в службовій записці зазначив, а саме: звільнити позивача від виконання обов`язків начальника та призначити в.о. начальника відділу МТЗ ОСОБА_14 ; оголосити догану в.о. начальника ВМТЗ позивачу. Тобто не було жодних істотних змін умов праці в ОНМУ, а службова записка проректора, як і протокол робочої групи підтверджують, неправомірність обох наказів, та взаємний зв`язок між ними. 
Таким чином, відзив на позовну заяву повністю необгрунтований, а позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.
Щодо повноважень представника відповідача представник зазначила, що згідно відомостей з ЄДРПОУ значиться, що керівник юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи: Руденко Сергій Васильович, Шумило Олександр Миколайович. У ЄДРПОУ не значиться Брославець В.В. та в довіреності не значиться статус адвоката.
Щодо витребуваних судом доказів зауважила, що ОНМУ надало довідки №77 від 14.10.2025 року. №76 від 14.10.2025 року, які не відповідають Постанові Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100. Також звертає увагу суду, що значаться два місяці липень 2025 рік та серпень 2025 рік. Разом з тим, позивача було звільнено у серпні 2025 рік. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На думку представника, наявні підстави притягнення до процесуальної відповідальності Відповідача у вигляді штрафу.
З огляду на вищезазначене, представник позивача просила суд:
-врахувати доводи та аргументи, які викладені у відповіді на відзив на позовну заяву та задовольнити позовну заяву в повному обсязі;
- притягнути до процесуальної відповідальності відповідача у вигляді штрафу в порядку ст. 148 ЦПК України;
-повернути відзив на позовну заяву, оскільки підписаний та направлений неповажною особою.
26.11.2025 року від представника відповідача Одеського національного морського університету – Брославець В.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив наступне.
Щодо скасування наказу про припинення суміщення посад. 
Представник позивача стверджує, що зміна істотних умов праці в ОНМУ не відбулась, а тому відсутні правові підстави для припинення суміщення посад. Відповідно до статті 32 Кодексу Законів про Працю України: «У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці». 
Таким чином, чинне законодавство чітко встановлює, що припинення суміщення посад це і є істотною зміною умов праці працівника та не встановлює перелік підстав для припинення суміщення, залишаючи це право за роботодавцем. Тому, користуючись наявним правом, відповідач припинив суміщення посад позивача. Посилання представника позивача на відсутність активних бойових дій в місті Одеса, жодним чином не змінює норми Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», адже положення частини 2 статті 3 цього закону, застосовуються за наявності введеного правового режиму воєнного стану, а не за наявності активних бойових дій у цій місцевості. 
Крім того, посилання представника позивача на Постанову Верховного Суду по справі №205/1312/17 від 05 серпня 2020 року в даному випадку не є релевантним, адже в рамках цієї справи оскаржувалось зменшення заробітної платні працівника, а не припинення суміщення посад, що є предметом відповідної справи. Також, представник позивача зазначає, що відповідачем не було надано належного повідомлення про зміну умов праці. Проте, чинне законодавство не встановлює типової форми повідомлення, тому в діях відповідача відсутнє порушення норм чинного законодавства України. 
Щодо скасування наказу про оголошення догани.
Позивачем було допущено порушення пункту 2.6. посадової інструкції, адже не було виконано вказівки керівництва на проведення придбання необхідного обладнання (було здійснено придбання іншого обладнання замість того, яке вимагалось); пункту 2.7. посадової інструкції, адже не було забезпечено придбання належного обладнання для проведення робіт; пункту 2.11. адже не було належним чином перевірено отримане обладнання, в результаті чого було отримано інше обладнання, а ні ж встановлювалось договором. 
Крім того, представник позивача намагається запевнити суд, що відповідачем було пропущено строку притягнення позивача до відповідальності. Факт вчинення проступку було виявлено та офіційно оформлено відповідачем 16 травня 2025 року за результатами засідання робочої групи, яка була сформована на підставі розпорядження №4-орг від 30.04.2025 року. Адже, в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_3 мав місце проступок який полягав у підписанні постачальнику ФОП ОСОБА_2 накладних на підтвердження факту отримання товару, який зазначений в договорі, за відсутності паспорту на відповідний прилад та як результат не перевірці фактично отриманого товару на відповідність кількісним та якісним характеристикам які були зазначені в договорі та додатках до нього. 
Зазначений факт було встановлено лише 16 травня 2025 року, коли до вирішення цього питання було долучено в тому числі й заступника юридичної клініки, якій за відсутності юрисконсульта, здійснює правове забезпечення роботу ОНМУ. 
Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. 
Отже, відповідачем було дотримано строки притягнення позивача до відповідальності.
Щодо повноважень представника Одеського національного морського університету зазначає, що відповідно до частини 4 статті 62 ЦПК України: «4. Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу». Таким чином, повноваження адвоката на представництво інтересів може підтверджуватись довіреністю, а тому, для підтвердження повноважень представника, надає до суду повторно копію довіреності, а також, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
23.03.2026 року представником позивача ОСОБА_13 – адвокатом Саінчук Аріадною Олександрівною було подано до суду заяву про зміну підстав позову в порядку ч. 3 ст. 49 ЦПК України.
В якій серед підстав зазначенив в позовній та уточненій позовній заявах, вказала, що ОСОБА_3 (завідувач складом ОНМУ) одержала товари від ФОП ОСОБА_2 за видатковою накладною №Б0000109 від 13.12.2024 року. Позивач приймав участь в отриманні відповідного товару, хоча посадовою інструкцією це не передбачено. 
03 січня 2025 року за розпорядженням головного інженера Клименко А.І. передала обладнання за накладною вимогою №3 від 03.01.2025 року головному енергетику ОСОБА_4 , що підтверджується письмовою запискою ОСОБА_3 . 
Разом з тим, після того, як був прийнятий товар, серед яких був автоматизований ввід резерву YCQ2CB-250, 250А, 3Р, 380 В, 55 кА в кількості 1 (один) за ціною без ПДВ 25982,00 грн., що повністю відповідає умовам договору поставки. (прибуткова накладна №47 від 13 грудня 2024 року, видаткова накладна №Б0000109 від 13.12.2024 року) Відповідач повністю оплатив відповідний товар, що підтверджується платіжними інструкціями №961 від 13 грудня 2024 року та №962 від 13 грудня 2024 року. 
Так, ФОП ОСОБА_2 поставив весь товар у відповідності до договору поставки, що підтверджується відповіддю на досудове попередження щодо неналежного виконання умов договору №1212/01 від 12.12.2025 року. 
Завідувач складом ОСОБА_3 за вказівкою ОСОБА_7 видає товар згідно договору поставки ОСОБА_4 (головний енергетик) та ОСОБА_15 (водій) Цей товар за вказівкою був завантаженний до машини та вивезений за межі ОНМУ іншій фізичній особі на квартиру, що підтвердять відповідно показами свідків громадяни України ОСОБА_15 та ОСОБА_4 . 
Таким чином, в подальшому обладнання АВР YCQ2CB-250, 250А, 3Р, 380 В, 55 кА було підмінено на АВР-100/АВР-250/АВР-400. Звертає увагу суду, що головний енергетик не монтував обладнання та не збирав щитову, такі дії здійснювала інша особа, яка навіть не є співробітником ОНМУ. Збір щитової відбувався за межами ОНМУ, а монтаж обладнання цією ж особою відбувається вже в університеті. 
13 січня 2025 року ОСОБА_16 дізнався, що змонтоване обладнання АВР-100/АВР-250/АВР-400, за вказівкою проектора ОСОБА_7 , - не відповідає договору поставки. Так, проректор ОСОБА_7 складає службову записку та примушує підписати її ОСОБА_17 , в іншому випадку погрожуючи звільненням. Ця службова записка датована - 13 січня 2025 року. Однак, на адвокатський запит адвоката Саінчук Аріадни Олександрівни було надано копію цієї службової записки вже з датою - 13 лютого 2025 року, тобто виправлення з січня на лютий.
Головного енергетика все ж таки звільнили, відповідно строк дії трудового договору ОНМУ не продовжили, оскільки це головний свідок подій що відбувалися з грудня 2024 року по 31 грудня 2025 року. Відповідно треба отримати оригінал службової записки від 13 січня 2026 року за підписом ОСОБА_17 для дослідження судом першої інстанції. 
Такі обставини по справі позивачу при подачі первісного позову не були відомі.
Разом з тим, в.о. начальника - позивача припинено на підставі зміни істотних умов праці. Так, ОНМУ, не довів та не надавав належних та допустимих доказів що дійсно змінені умови праці в ОНМУ. Більш того, ОНМУ не повідомив про зміну істотних умов праці, а неправомірно видав відповідний наказ. Крім того, з протоколу вбачається, що в.о. начальника має бути призначена інша особа. 
05 грудня 2025 року ОНМУ звернулося із досудовим попередженням щодо неналежного виконання умов договору на імя ФОП ОСОБА_2 . Разом з тим, в самому листі ректор ОСОБА_18 зазначив «13 грудня 2024 року ФОП ОСОБА_2 було здійснено поставку товару, відповідно до умов договору. Цей факт підтверджується видатковою накладною №Б0000109.» Таким чином, Відповідач сам підтверджується, що поставлений товар у відповідності до умов договору поставки. 
Крім того, звертає увагу суду, що у Відповідача лише дві посадові інструкції з підписами Позивача на посаду в.о. начальника та посаду товарознавця. Відповідач видав два накази: №112 вк/о «Про оголошення догани» від 21.05.2025 року та № 114 вк/о «Про припинення суміщення посад» від 21.05.2025 року. 
Так, ОНМУ порушив ст. ч. 3 ст. 32, ст. 103, ст. 140, ст. 148, ст. 149 КЗпП України, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-IX, оскільки Позивача не повідомляли про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець не повідомив працівника взагалі до їх запровадження або зміни, строк для застосування дисциплінарного стягнення сплив, позивач не порушував жодних посадових обов`язків.
Враховуючи наведене представник позивача просила суд:
-врахувати доводи та аргументи, які зазначені в цій заяві;
-скасувати наказ Одеського національного морського університету №112 вк/о «Про оголошення догани» від 21.05.2025 року, яким у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків, а саме, порушень при закупівлях, оголосити догану в.о. начальнику відділу матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_1 ;
-скасувати наказ Одеського національного морського університету №114 вк/о «Про припинення суміщення посад» від 21.05.2025 року, яким припинено суміщення 23 травня 2025 року в.о. начальника ВМТЗ ОСОБА_1 ;
-поновити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на посаді в.о. начальника відділу матеріально-технічного забезпечення Одеського національного морського університету;
-cтягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з Одеського національного морського університету ( код ЄДРПОУ: 01127777, місцезнаходження: Україна, 65029, місто Одеса, вулиця Мечникова, буд. 34) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );
-зобов`язати Одеський національний морський університет надати оригінал розписки ОСОБА_16 від 13 січня 2025 року (виправлення 13 лютого 2025 року) на ім`я проректора з АГР ОСОБА_12 для дослідження в порядку ч. 6 ст. 95 ЦПК України;
-долучити до матеріалів справи докази, які долучені до цієї заяви.
Протокольною ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 23.03.2026 року прийнято заяву представника позивача ОСОБА_19 від 23.03.2026 року про зміну підстав позову /а.с. 251/.
06.04.2026 року представником відповідача було подано відзив на заяву представника позивача про зміну підстав позову, згідно якого окрім заперечень, вказаних у відзиві на позовну заяву, зазначив, що Так, з витягу з наказу №296 вк/о від 27 листопада 2024 року (копія наявна в матеріалах справи) вбачається, що позивачем поряд з основною роботою виконувались обов`язки начальника ВМТЗ, що за правовою природою, згідно норм КЗпПУ є суміщенням. Отже, правовідносини, що виникали між позивачем та відповідачем слід розглядати, як внутрішнє суміщення. Цей факт визнається, також, позивачем виходячи з тексту поданих ним до суду процесуальних документів.
Чинне законодавство не встановлює жодних обмежень, критеріїв за яких роботодавець може застосувати скасування суміщення професій (посад), а лише зобов`язує здійснити повідомлення про це працівника у встановлений чинним законодавством строк. Тобто, твердження представника відповідача, що ОНМУ, не довів та не надавав належних та допустимих доказів що дійсно змінені умови праці в ОНМУ в даному випадку є недоречним. В даному випадку факт припинення внутрішнього суміщення саме по собі і зміною істотних умов праці, відповідно до норм чинного законодавства України.
Норми чинного законодавства не встановлюють чіткого строку на повідомлення працівника, а лише зобов`язують здійснити це не пізніш як до запровадження таких умов. Більше того, законодавство, також, не встановлює типової форми такого повідомлення. За таких обставин, дії відповідача в повному обсязі відповідають положенням чинного законодавства України.
Відповідачем під час прийняття наказу №114 вк/о «Про припинення суміщення посад» від 21 травня 2025 року не було порушено норми чинного законодавства України, а отже, відсутні підстави для його скасування. Вимоги про поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в даному випадку є похідними від вимоги про скасування наказу, а тому теж не підлягають задоволенню.
Щодо скасування наказу №112 вк/о «Про оголошення догани» від 21 травня 2025 року.
Від імені ОНМУ видаткова накладна була підписана в.о. начальника ВМТЗ Смаркаловим К.В. Приймання товару було здійснено саме ОСОБА_1 , як особою відповідальною за укладення договору та на підставі довіреності, примірник якої було передано Постачальнику. Копію сторінок журналу на підтвердження факту видачі довіреності на ім`я ОСОБА_1 було надано суду раніше. 
Після цього, поставлений товар був ним переданий в.о. начальника ВМТЗ Смаркаловим К.В. на склад ОНМУ. На момент постачання товару ФОП ОСОБА_2 не було надано ОНМУ жодних технічних документів на товар. 
Таким чином, в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_3 мав місце проступок який полягав у підписанні постачальнику ФОП ОСОБА_2 накладних на підтвердження факту отримання товару, який зазначений в договорі, за відсутності паспорту на відповідний прилад та як результат не перевірці фактично отриманого товару на відповідність кількісним та якісним характеристикам які були зазначені в договорі та додатках до нього. 
Отже, правники були притягнені до відповідальності саме за прийняття товару без належних документів, які передбачені умовами укладеного договору. 
Подальші дії щодо встановлення обладнання, його монтажу та експлуатації жодним чином не стосуються предмету спору в рамках даної справи.
Так, в посадовій інструкції начальника відділу матеріально-технічного забезпечення №2-08-35 у розділі №2 зазначено, що начальник відділу зобов`язаний: 2.6. Виконувати накази і розпорядження керівництва університету; 2.7. Забезпечувати матеріалами, згідно замовлень та плану закупівель сировиною, приладами і навчальним обладнанням, ремонтно-будівельні роботі, які проводять в університеті, а також нормальну роботу кафедр, відділів і служб; 2.10. Забороняти отримання недоброякісних чи невідповідним ДСТУ матеріалів, обладнання та інше.; 2.11.Визначати вимоги до матеріалів, хімікатів і обладнання, які використаються в університеті, перевіряти його якість і комплектність, а також відповідність діючим стандартам і технічним вимогам. Однак, позивачем було допущено порушення зазначених вище вимог, що й стало причиною накладення на нього дисциплінарного стягнення. 
Отже, в діях Одеського національного морського університету щодо прийняття наказу №112 вк/о «Про оголошення догани» від 21 травня 2025 року відсутні порушення норм чинного законодавства України.
На підставі вищезазначеного, представник відповідача вважає, що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню за результатами судового розгляду.
Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 27.04.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, про що повідомлені сторони.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.
Представник позивача ОСОБА_19 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов у повному обсязі, зокрема.
Представник відповідача Одеського національного морського університету – Брославець В.В. в судове засідання не з`явився.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:
Згідно Витягу з Наказу №111 вк/о від 30.05.2023 року по особовому складу, виданого Одеським національним морським університетом вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , начальника ВМТЗ, з 01.06.2023 року по 31.12.2023 року переведено на посаду провідного фахівця з публічних закупівель ВМТЗ, з окладом 5265 грн (10 т.р.) за рахунок коштів спеціального фонду. Підстава: заява ОСОБА_1 , згода ПФВ, головного бухгалтера /а.с.49/.
Згідно Витягу з Наказу №111 вк/о від 30.05.2023 року по особовому складу, виданого Одеським національним морським університетом вбачається, що покладено обов`язки з 01.06.2023 року виконання обов`язків начальника ВМТЗ на провідного фахівця з публічних закупівель - ОСОБА_1 та встановлено доплату у розмірі 50% від 5265 грн (10 т.р.) за рахунок коштів загального фонду бюджету за суміщення посади. Підстава: заява ОСОБА_1 , згода головного бухгалтера, ПФВ, юрисконсульта /а.с.48/.
Згідно Витягу з Наказу №296 вк/о від 27.11.2024 року по особовому складу, виданого Одеським національним морським університетом вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , з 01.01.2025 року по 31.12.2026 року прийнято на посаду інженера 1 кат. ВМТЗ, з окладом 5527 грн. (9 т.р.) за рахунок коштів спеціального фонду. Підстава: заява ОСОБА_1 , згода ПФВ, головного бухгалтера, юрисконсульта. Покладено з 01.01.2025 року по 31.12.2026 року виконання обов`язків начальника ВМТЗ на інженера 1 кат. - ОСОБА_1 та встановлено доплату у розмірі 50% від 5527 грн (9 т.р.) за рахунок коштів загального фонду бюджету за суміщення посади. Підстава: заява ОСОБА_1 , згода головного бухгалтера, ПФВ, юрисконсульта /а.с.50/.
Згідно Витягу з Наказу №33 вк/о від 05.02.2025 року по особовому складу, виданого Одеським національним морським університетом вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , інженера 1 кат. ВМТЗ, з 04.02.2025 року по 31.12.2026 року переведено на посаду провідного фахівця з публічних закупівель ВМТЗ, з окладом 5815 грн (10 т.р.) за рахунок коштів спеціального фонду. Підстава: заява ОСОБА_1 , згода ПФВ, головного бухгалтера /а.с.51/.
Згідно Витягу з Наказу №70 вк/о від 28.03.2025 року по особовому складу, виданого Одеським національним морським університетом вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , провідного фахівця з публічних закупівель ВМТЗ, з 01.04.2025 року по 31.12.2025 року прийнято на 0,5 ставки на посаду товарознавця ВМТЗ на умовах внутрішнього сумісництва з графіком роботи з понеділка по п`ятницю 4 години на день, з окладом 4345,00 грн (5 т.р.) за кошти загального фонду бюджету. Підстава: заява ОСОБА_1 , згода в.о. начальника ВМТЗ, проректора з АГР, ПФВ, головного бухгалтера /а.с.52/.
Відповідно до посадової інструкії товарознавця відділу матеріально-технічного забезпечення №2-08-389, затвердженої ректором Одеського національного університету Руденком С. від 01.06.2023 року вбачається, що згідно п. 1.2 товарознавець відділу матеріально-технічного забезпечення (далі товарознавець відділу) приймається на роботу і звільняється наказом ректора ОНМУ.
Згідно п. 2.7 Інструкції, товарознавець відділу зобов`язаний забезпечувати закупівлю товарів та послуг, матеріальних ресурсів згідно плану закупівель університету та укладених договорів 
Згідно п. 2.12 Інструкції, товарознавець відділу зобов`язаний здійснювати контроль за постачанням товарів до університету.
Згідно п.п. 2.12, 2.16 Інструкції, товарознавець відділу зобов`язаний оформляти претензії та іншу документацію стосовно поставки та якості товарно-матеріальних цінностей. Вести облік надходжень та реалізації товарно-матеріальних цінностей.
Згідно п.п. 4.1, 4.6 Інструкції, товарознавець відділу несе відповідальність за несвоєчасне та не якісне виконання доручених обов`язків. Завдання матеріальної шкоди в межах, визначених чинним цивільним законодавством та законодавством про працю України. 
Згідно листка ознайомлення з документом вбачається, що ОСОБА_1 08.06.2023 року під особистий підпис був ознайомлений з зазначеною Інструкцією /а.с.225-226/.
28.11.2024 року головний інженер ОСОБА_7 звернувся зі службовою запискою на ім`я ректора ОНМУ Руденко С.В., яка була зареєстрована за вх. №363/р щодо надання вказівки відповідному відділу укласти договір на закупівлю матеріалів для ремонту конденсаторної батареї: конденсатор CNNK 10 11N 230V 50-60 Hz - 1 - 875,50 грн.; автоматичний вимикач МСВ 1ZP 10 C16 3P - 1 шт. - 457,50 грн.; автоматичний вимикач МСВ 1ZP 10 C50 3P - 2 шт. - 1140,00 грн. Орієнтовна вартість закупівлі 3000 грн. З ПДВ. У верхньому лівому куті службової записки міститься резолюція «Смаркалов К.В./Дозволяю» /а.с. 96/.
Згідно Договору №179 від 10.12.2024 року, укладеного між замовником: Одеський національний морський університет в особі ректора Руденко Сергія Васильовича, що діє на підставі Статуту та Постачальником: Фізична особа підприємець ОСОБА_2 , що діє на підставі Виписки з Єдиного державного реєсьру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що згідно п.1.1 у відповідності з цим договором Постачальник зобов`язується своєчасно поставити і передати у власність Замовнику товар, а замовник зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату відповідно до умов даного договору, згідно специфікації (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною договору. Закупівля проводиться щодо придбання матеріалів, будівельних матеріалів, інвентарю та інструментів для проведення ремонтних робіт господарським способом. 
Згідно переліку найменування товару та п. 1.2 Договору Сума договору складає 123947 грн. 84 коп. (сто двадцять три тисячі дев`ятсот сорок сім гривень 84 копійки) без ПДВ. Постачальник не є платником ПДВ.
Згідно п. 2.1-2.2 Договору підтвердженням якості та комплектності з боку постачальника є сертифікат відповідальності, або декларація про відповідність та паспорт якості, які видаються виробником товару. Замовник має право повернути постачальнику неякісний товар. 
Згідно п. 3.2-3.3 Договору при виявленні виробничих дефектів у товарі при його прийманні в період гарантійного строку виклик представника постачальника обов`язковий. Термін усунення недоліків, заміни товару, або доукомплектування проводиться постачальником на протязі 20 днів з моменту виявлення дефектів. 
Згідно п. 4.1, п. 4.3, п. 4.4 Договору датою поставки товару вважається дата підписання накладної на приймання товару. Строк поставки товару до 20.12.2024 р. Місце поставки: 65029, Україна, Одеська область, місто Одеса, вул. Мечникова, 34. Представник замовника при прийнятті товару зобов`язаний звірити відповідність кількості асортименту товару, вказаному в видатковій накладній, розписатися за отримання. 
Згідно п. 8.1-8.3 Договору прийом товару здійснюється замовником при наявності товарно-супровідних документів: товарно-транспортної накладної, рахунку-фактурі, сертифікату або паспорту якості. У випадку наявності претензій по якості, товар не підлягає використанню до взаємного врегулювання питань. Постачальник на підставі визнаної претензії в погоджений термін, але не більш 20 днів робить за свій рахунок заміну невідповідного асортименту, заміну дефектного товару на якісний товар, або усуває виявлені дефекти.
Згідно Додатку №1 до договору №179 від 10.12.2024 року «Специфікація» встановлено, що під п/п№2 найменування товару зазначено - Автоматичний ввод резерву YCQ2CB-250, 250A, 3P, 380B, 55kA; кількість 1 шт.; ціна 25982,00 гривень; ДК 3121 /а.с.97-100/. 
Згідно видаткової накладної №Б0000109 від 13.12.2024 року вбачається, що під №2 зазначений товар - Автоматичний ввод резерву YCQ2CB-250, 250A, 3P, 380B, 55kA; кількість 1 шт.; ціна 25982,00 гривень. Товар, зазначений у цій накладній був отриманий за довіреністю №104 від 13.12.2024 ОСОБА_1 під особистий підпис /а.с.101/.
Згідно платіжної інструкції №962 (внутрішній номер 389856666) від 13.12.2024 року вбачається, що ОНМУ перерахував ФОП ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 25982,00 гривень за придбання матеріалів та інструментів для проведення ремонтних робіт госп.сп; згідно договору №179 від 10.12.2024, вид.накл.№№Б0000109 від 13.12.2024 року без ПДВ /а.с.191/.
Відповідно до прибуткової накладної №93 від 13.12.2024 року на підставі Договору №179 від 10.12.2024 року, на склад ОСОБА_20 отримала підособистий підпис 26 найменувань товару, на загальну суму 81390,56 гривень /а.с.192/.
Відповідно до прибуткової накладної №4 від 19.12.2024 року на підставі Договору №179 від 10.12.2024 року, на склад ОСОБА_20 отримала підособистий підпис три найменування товару,на загальну суму 42557,28 гривень, серед яких під №1 зазначений - Автоматичний ввод резерву YCQ2CB-250, 250A, 3P, 380B, 55kA; кількість 1 шт.; ціна 25982,00 гривень. Дод. Інформація - НОМЕР_2 /а.с.102/.
Відповідно до накладної-вимоги №3 від 03.01.2025 року вбачається, що ОСОБА_4 кафедри електрослужби на виробничі потреби затребував від зав. складу ОСОБА_21 перелік матерілів, у кількості 16 найменувань, серед яких під №1 зазначено - Автоматичний ввод резерву 250А у кількості 1 шт., ціна 25982 гривень /а.с.195/.
Згідно службових записок головного електрика ОСОБА_22 , складених 13.01.2025 року та 13.02.2025 року на ім`я проректора з АГР ОСОБА_12 вбачається, що ОСОБА_22 звертає увагу щодо невідповідності заявлених матеріалів для ремонту конденсаторської батареї з фактичними матеріалами, а саме закуплені матеріали низької якості та мають інші характеристики, у зв`язку з цим СГе відмовляється виписувати на себе дані матеріали та використовувати їх в роботі. Просив розглянути дане питання та дати вказівку, щодо подальших дій /а.с.227/.
Згідно службової записки головного бухгалтера ОСОБА_23 від 13.02.2025, зареєстрованої 13.02.2025 за вх. №80, складеної на ім`я проректора з АГР ОСОБА_12 вбачається, що при введенні в експлуатацію у січні 2025 рку основного засобу «Автоматичний ввод резерву YCQ2CB-250, 250A, 3P, 380B, 55kA» по ВН №Б0000109 від 13.12.2024 року були надані невідповідні документи (паспорт). Назва товару у накладній не відповідає назві товару у паспорті. Копії додаються. Таким чином не має можливості прийняти до бухобліку накладну вимогу №3 від 03.01.25 №п.п.1. Просить сприяння для усунення цієї невідповідності. Також, на вказаній службовій записці міститься запис, за підписом в.о. начальника ВМТЗ Смаркалова про те, що паспорт на АВР буде привезено до 28.02.25 /а.с.17/.
Згідно службової записки проректора з АГР ОСОБА_12 від 18.02.2025, зареєстрованої 19.02.2025 за вх. №817/р, складеної на ім`я ректора ОНМУ Руденко С. вбачається, що проектор з АГР просить дати вказівку ВМТЗ замінити матеріали придбані згідно службової записки від 22.01.2025 вх№363/р у зв`язку з невідповідністю номенклатури та замінити АВР250А по ВН №Б0000109 від 13.12.2024 р. Також у лівому куті службової записки міститься резолюція від 07.03.2025 та зазначено « ОСОБА_1 » /а.с.18/.
Відповідно до пояснювальної записки в.о. начальника ВМТЗ ОСОБА_1 від 14.05.2025, адресованої робочій групі вбачається, що згідно зі службовою запискою від 28.11.24 на закупівлю обладнання для підключення дизельного генератора був замовлений АВР VCQ2CB-250, 250A, 3Р, 380В, 55 кА. ОСОБА_1 було надіслано рахунок на закупівлю, сума якого не влаштувала головного інженера ОСОБА_12 . Після телефонних уточнень замовлення між постачальником і головним інженером сума замовлення змінювалася 2 рази. Третій рахунок влаштував обидві сторони, після чого він уклав договір з постачальником в особі ФОП ОСОБА_2 . Товар було поставлено в середині грудня 2024 року на склад ВМТЗ. На початку березня 2025 року його викликали в бухгалтерію, де в результаті зіставлення паспорта поставленого АВР із прописаним у договорі постачання з`ясувалося, що замість VCQ2CВ-250 було поставлено аналог, про що його не повідомили ні завідуючий складом, ні головний інженер, ні головний енергетик, які отримали цей прилад у грудні і встановили його в електрощит. Міняти АВР постачальник відмовився, зважаючи на те, що термін обміну давно закінчився (відповідно до пункту 8.3 договору - 20 днів), і через те, що його вже встановили і використали в ланцюзі. Після чого він попросив постачальника привезти паспорт від АВР, прописаного в договорі поставки, щоб надати його в бухгалтерію, для того щоб усе сходилося хоча б у звітній документації. Рахунки на поставку додаються до пояснювальної записки /а.с.107/. 
Відповідно до пояснювальної записки зав.складом ОСОБА_24 , адресованої робочій групі вбачається, що у грудні 2024 року, вона одержала товар від ФОП ОСОБА_2 за видатковою накланою №Б0000109 від 13.12.2024 р. Паспорту до АВР не було. Коли вона передзвонила Постачальнику, він відповів, що документи згодом надасть. 3-го січня 2025 року за розпорядженням головного інженера вона передала обладнання за накладною вимогою №3 від 03.01.2025 (без паспорту) головному енергетику ОСОБА_4 .. До 3 січня паспорта до АВ надано не було /а.с.19/.
Згідно протоколу №1 засідання робочої групи від 16.05.2025 року, створеної на підставі рзпорядження №4-орг від 30.04.2025 року ректору Одеського національного морського університету вбачається, що за результатами дослідження документів та зслуховування пояснень присутніх на засіданні членів робочої групи було встановлено, що має місце: постачання товару нижчої якості та не належних технічних характеристик; понесення Одеським морським університетом збитків на суму 17582,00 грн.; подання до бухгалтерії ОНМУ документу, що містить ознаки підробленого. 
За висновками робочої групи: причиною інциденту щодо розбіжностей між придбаним та фактично поставленим товаром є не забезпечення в.о. начальника ВМТЗ ОСОБА_1 своєчасного отримання від постачальника ФОП ОСОБА_2 технічної документації на продукцію, що постачалась в рамках договору №179 від 10.12.2024 року та прийняття продукції від постачальника без повного комплекту документів, що містить ознаки фальсифікації документації отриманого товару. 
На підставі викладеного, робоча група рекомендувала: 
1. У зв`язку з неналежним виконання посадових обов`язків оголосити догану завідуючій складом ОСОБА_3 . 
2. У зв`язку з неналежним виконання посадових обов`язків оголосити попередження головному енергетику ОСОБА_4 . 
3. У зв`язку з неналежним виконання посадових обов`язків оголосити догану в.о. начальника ВМТЗ ОСОБА_1 . 
4. З метою забезпечення належної роботи відділу МТЗ звільнити ОСОБА_1 від виконання обов`язків начальника та призначити виконуючим обов`язки начальника відділу МТЗ іншу особу. 
5. Звернутись до ФОП ОСОБА_2 щодо повернення надлишково сплачених коштів у сумі 17582,00 грн. 
6. З метою перевірки вартості обладнання що було придбано за час перебування ОСОБА_1 на посаді в.о. начальника ВМТЗ провести незалежний аудит із залученням сторонніх сертифікованих підрядників /а.с.20-22/.
На підставі прведенного засідання проректор з АРГ ОСОБА_7 звернувся 20.02.2025 зі службовою запискою до ректора ОНМУ проф. ОСОБА_25 з проханням, згідно протоколу №1 засідання робочої групи щодо: оголошення догани завідуючій складом ОСОБА_3 ; оголошення попередження головному енергетику ОСОБА_4 ; оголошення догани в.о. начальника ВМТЗ ОСОБА_1 ; звільнення ОСОБА_1 від виконання обов`язків начальника та призначення виконуючим обов`язки начальника відділу МТЗ Усатюк Р.П.; звернення до ФОП ОСОБА_2 щодо повернення надлишково сплачених коштів у сумі 17 582,00 грн.; з метою перевірки вартості обладнання що було придбано за час перебування ОСОБА_1 на посаді в.о. начальника ВМТЗ проведення незалежного аудиту із залученням сторонніх сертифікованих підрядників. У верхньому лівому куті службової записки міститься резолюція «ВК/До наказу від 22.05.2025», а у нижньому лівому куті міститься запис від 22.05.2025 «не заперечую відповідно до п.4» /а.с. 23/. 
Згідно Наказу №112 вк/о від 21.05.2025 року, виданого Одеським національним морським університетом вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням посадових обовязків, а саме, порушень при закупівлях, оголошено догану в.о. начальника відділу матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_1 . Підстава: службова записка проректора з АГР. З наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 23.05.2025 року під особистий підпис /а.с.15/.
Згідно Наказу №114 вк/о від 21.05.2025 року, виданого Одеським національним морським університетом вбачається, що з 23.05.2025 року припинено суміщення посади в.о. начальника відділу матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_1 , відповідно до ч. 3 ст. 32 та ст. 103 КЗпП України. З наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 23.05.2025 року під особистий підпис /а.с.16/.
Згідно досудового попередження щодо неналежного виконання умов договору від 05.12.2025 року, направленого ректором ОНМУ Руденко С. на адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 вбачається, що 10.12.2024 року між Одеським національним морським університетом та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір №179 . В рамках відповідного Договору, ФОП ОСОБА_2 мав здійснити постачання обладнання, зокрема автоматичний ввод резерву YCQ2CB-250, 250А, 3P, 380В, 55кА у кількості 1 шт. за ціною 25982,00 грн. 
13.12.2024 року ФОП ОСОБА_2 було здійснено поставку товару, відповідно до умов договору. Цей факт підтверджується видатковою накладною №Б0000109. 
Однак, після повторного огляду отриманого обладнання, Одеським національним морським університетом було встановлено, що замість пристрою автоматичного вводу резерву УСОГСB-250, 250A, 3P, 380В, 55кА постачання якого було передбачено договором та оплачено ОНМУ, ФОП ОСОБА_2 було поставлено пристрій автоматичного введення резерву АВР-100/АВР-250/АВР-400, ринковою вартістю 8400,00 грн. 
Тому, вимагають у строк не пізніше 31 грудня 2025 року усунути відповідне порушення умов договору, а саме надати Одеському національному морському університету автоматичний ввод резерву YCQ2CB-250, 250A, 3P, 380В, 55кА у кількості 1 шт. або повернути грошові кошти, у розмірі 25982,00 грн, які були сплачені ОНМУ за його придбання. 
Інформують, що ОНМУ готовий повернути фактично поставлений ним пристрій автоматичного введення резерву АВР-100/АВР-250/АВР-400. 
В іншому випадку, Одеський національний морський університет буде вимушений звернутись до правоохоронних органів та суду з метою відновлення порушених прав з покладенням на відповідача вартості судових витрат та штрафних санкцій за не виконання умов укладеного договору /а.с.225/. 
Згідно відповіді №1212/01 від 12.12.2025 року ФОП ОСОБА_2 на Досудового попередження щодо неналежного виконання умов договору вбачається, що ФОП ОСОБА_2 розглянув досудове попередження щодо поставки обладнання за Договором №179 від 10.12.2024 року та повідомляє наступне. 
1. Поставка товару була здійснена в повному обсязі та у строки, визначені договором. 
13.12.2024 р. Одеським національним морським університетом було прийнято товар за видатковою накладною №Б0000109. 
Накладна підписана уповноваженим представником університету, скріплена печаткою та містить відмітку про відсутність будь-яких претензій до якості, комплектності чи технічних характеристик обладнання. 
2. На момент приймання товару жодних зауважень від Замовника не надходило. 
Відповідно до чинного законодавства та умов договору, підписання накладної без зауважень підтверджує, що обладнання було оглянуте та прийняте Замовником у належному стані. 
3. Заявлені у листі вимоги та посилання на невідповідність поставленого обладнання не можуть бути визнані обгрунтованими, оскільки: 
- перевірка і технічний контроль товару є частиною процедури приймання; 
- університет протягом року не звертався із жодними претензіями; 
- відсутні докази, що виявлені зауваження стосуються первинного стану поставленого товару, а не виникли після його експлуатації. 
4. Повернення коштів та додаткова оплата обладнання, не передбаченого договором, є юридично необгрунтованими вимогами і суперечать умовам укладеного договору. 
Враховуючи викладене, вважає претензії такими, що не підлягають задоволенню, а поставка за Договором №179 була виконана належним чином /а.с.225/. 
Згідно розрахункових листків Одеського національного морського університету вбачається, що ОСОБА_1 за період з січня 2025 року по серпень 2025 року, отримав дохід:
- за січень 2025 року, працюючи на посаді інженера 1 кат. – 13719,47 гривень;
- за лютий 2025 року, працюючи на посаді інженера 1 кат. – 14033,38 гривень;
- за травень 2025 року, працюючи на посаді провідного фахівця – 9287,50 гривень;
- за червень 2025 року, працюючи на посаді провідного фахівця – 9240,00 гривень;
- за липень 2025 року, працюючи на посаді провідного фахівця – 9184,19 гривень;
- за серпень 2025 року, працюючи на посаді провідного фахівця – 8348,73 гривень /а.с.193-194/.
Згідно довідки про доходи №69 від 01.09.2025 року, наданої Одеським національним морського університетом вбачається, що ОСОБА_1 справді працює у Одеському національному морському університеті та за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника за період з березня 2025 року по травень 2025 року отримав заробітну плату в розмірі 6740,11 гривень /а.с.47/.
Згідно довідки про доходи №76 від 14.10.2025 року, наданої Одеським національним морського університетом вбачається, що ОСОБА_1 справді працює у Одеському національному морському університеті та займає посаду провідного фахівця (відділ матеріально-технічного забезпечення) та товарознавець, виконує обов`язки начальника відділу, за період з березня 2025 року по травень 2025 року отримав заробітну плату в розмірі 46811,93 гривень /а.с.117/.
Згідно довідки про доходи №77 від 14.10.2025 року, наданої Одеським національним морського університетом вбачається, що ОСОБА_1 справді працює у Одеському національному морському університеті та займає посаду провідного фахівця (відділ матеріально-технічного забезпечення) та виконує обов`язки начальника відділу, за період з березня 2025 року по травень 2025 року отримав заробітну плату в розмірі 33980,47 гривень /а.с.116/.
Згідно довідки про доходи №б/н, наданої Одеським національним морського університетом вбачається, що ОСОБА_1 справді працює у Одеському національному морському університеті та займає посаду провідного фахівця (відділ матеріально-технічного забезпечення) та виконує обов`язки начальника відділу, за період з березня 2025 року по квітень 2025 року отримав заробітну плату в розмірі 19295,23 гривень /а.с.139/.
Згідно довідки про доходи №б/н, наданої Одеським національним морського університетом вбачається, що ОСОБА_1 справді працює у Одеському національному морському університеті та займає посаду товарознавця (відділ матеріально-технічного забезпечення) та за період з січня 2025 року по листопад 2025 року отримав заробітну плату в розмірі 27346,68 гривень, а саме: - за січень 2025 року – 4000,00 гривень; - за лютий 2025 року – 4000,00 гривень; - за березень 2025 року – 4813,54 гривень; - за квітень 2025 року – 4017,92 гривень; - за травень 2025 року – 4000,00 гривень; - за червень 2025 року – 3881,93 гривень; - за липень 2025 року – 3790,78 гривень; - за серпень 2025 року – 2842,51 гривень; - за вересень 2025 року – 0,00 гривень; - за жовтень 2025 року – 0,00 гривень; - за листопад 2025 року –0,00 гривень /а.с.187/.
Згідно довідки про доходи №б/н, наданої Одеським національним морського університетом вбачається, що ОСОБА_1 справді працює у Одеському національному морському університеті та займає посаду в.о. начальника (відділ матеріально-технічного забезпечення) та за період з січня 2025 року по листопад 2025 року отримав заробітну плату в розмірі 9640,42 гривень, а саме: - за січень 2025 року – 2763,50 гривень; - за лютий 2025 року – 2900,31 гривень; - за березень 2025 року – 2907,50 гривень; - за квітень 2025 року - 1585,91 гривень; - за травень 2025 року – 2246,70 гривень /а.с.195/.
Згідно довідки про доходи №б/н, наданої Одеським національним морського університетом вбачається, що ОСОБА_1 справді працює у Одеському національному морському університеті та займає посаду інженера 1 категорії (відділ матеріально-технічного забезпечення) та за період з січня 2025 року по листопад 2025 року отримав заробітну плату в розмірі 276,35 гривень, а саме: - за січень 2025 року – 11054,00 гривень; - за лютий 2025 року – 276,35 гривень /а.с.196/.
Згідно довідки про доходи, наданої Одеським національним морського університетом вбачається, що ОСОБА_1 справді працює у Одеському національному морському університеті та займає посаду провідного фахівця (відділ матеріально-технічного забезпечення) та за період з січня 2025 року по листопад 2025 року отримав заробітну плату в розмірі 85789,93 гривень, а саме: - за січень 2025 року – 0,00 гривень; - за лютий 2025 року – 11048,51 гривень; - за березень 2025 року – 11630,00 гривень; - за квітень 2025 року – 9795,36 гривень; - за травень 2025 року – 5815,00 гривень; - за червень 2025 року – 8059,60 гривень; - за липень 2025 року – 8195,22 гривень; - за серпень 2025 року – 8000,00 гривень; - за вересень 2025 року – 8000,00 гривень; - за жовтень 2025 року – 7646,24 гривень; - за листопад 2025 року – 7600,00 гривень /а.с.196/.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що працював в Одеському національному морському університеті на посаді водія, а також на півставки на посаді електрика, однак на даний час не працює, з позивачем та відповідачем по справі має нормальні відносини. Коли він працював в ОНМУ, головний інженер ОСОБА_26 викликав його та сказав, що потрібно підігнати машину до складу, щоб хлопці завантажили ящики для щитової. Потім ОСОБА_26 дав йому телефон чоловіка на ім`я ОСОБА_27 , зідзвонившись з яким, останній повідомив свідку куди потрібно під`їхати. Зранку, свідок з двома чоловіками, завантажили машину та поїхали за адресою, де їх зустрів ОСОБА_27 . По прибуттю, занесли ящики до квартири та ОСОБА_27 сказав, що буде вдома це все збирати. Згодом свідок ще раз відвіз деталі чоловіку. Через пару тижнів, сказали забрати деталі. Свідок разом з ОСОБА_28 приїхали на місце, загрузили машину та привезли все до щитової ОНМУ.
На питання представника позивача свідок зазначив, що везли на Малу Арнаутську, а вже потім до головного корпусу університету. Коли забирали ящики, все вже було фактично зібрано, в університеті підключали, а ОСОБА_27 , який збирав деталі, теж допомагав.
На питаня суду вказав, що завіз тільки ящик, потім окремо завозив запчастини, а на складі бачив коробки.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що в жовтні 2024 року працював в Одеському національному морському університеті на посаді головного енергетика, позивача знає, так як працював разом з ним. ОСОБА_26 зробив замовлення та у листопаді 2024 року в університет був придбаний генератор. Обладнення привезли за адресою АДРЕСА_2 та ОСОБА_26 доручив свідку взяти двох співробітників, завантажити обладнення зі складу та відвезти його за адресою. Приїхавши на склад, завідуюча ОСОБА_29 показала запаковане обладнення, яке завантажили до авто та повезли на вул. Мала Арнаутська, однак свідок не поїхав, так як не було місця в машині. За вказаною адресою машину зустрів ОСОБА_30 та хлопці відгрузили обладнення. Через деякий час до університету привезли змонтоване ОСОБА_27 обладнення, яке він сам підключав до генератора. По суті позову зазначив, що яке саме потрібно було обладнення писав ОСОБА_27 , а ОСОБА_26 все замовляв. Свідок не здійснив спочатку перевірку обладнення, а при отримані, документацію на нього не бачив, було два технічних паспорта. Обладнення працює, однак цей АВР відрізняється від ціни того, що мало бути та бухгалтерія підняла це питання. Свідок також як і ОСОБА_31 отримав догану. 
На питання представника позивача пояснив, що у період з кінця грудня 2024 року по січень 205 року він хворів, та службові записки були складені ОСОБА_26 , однак підписи на них свідка. ОСОБА_32 показувала йому два різних паспорта на обладнення, їх принесли вже після монтажу, а де вони були до цього часу, він не знає, та на його думку ОСОБА_31 теж не знав. На засіданні комісії свідок був присутній, а також були головний бухгалтер, юрист та ОСОБА_26 .
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
У рішенні у справі «Бендерський проти України» (пункт 42) ЄСПЛ зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи. Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. 
У Рішенні від 07 липня 2004 року №14-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що свобода праці означає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей; реалізація права громадянина на працю здійснюється в спосіб укладення ним трудового договору і виконання кола обов`язків за своєю спеціальністю, кваліфікацією або посадою, що визначено структурою і штатним розписом підприємства, установи чи організації (перше речення абзацу другого, абзац третій підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини). Укладаючи трудовий договір з роботодавцями, громадяни реалізують своє конституційне право на працю, добровільно вступають у трудові правовідносини, набуваючи конкретних трудових прав і обов`язків; трудовий договір є основним юридичним фактом, із яким пов`язано виникнення, зміна чи припинення трудових правовідносин (перше, друге речення абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року №12-рп/98).
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.
Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.
Відповідно до частини 3 статті 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.
Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника.
Складовими дисциплінарного проступку є: дії (бездіяльність) працівника; невиконання або неналежне виконання покладених на нього трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинно-наслідкового зв`язку між його діями (бездіяльністю) та невиконанням або неналежним виконанням покладених на нього трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає можливість оцінки дій працівника як дисциплінарного проступку.
Перед тим, як ухвалювати рішення про застосування до працівника догани, роботодавець має провести розслідування та зібрати достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку. Такими доказами можуть слугувати різноманітні документи: доповідні записки інших працівників; письмові свідчення свідків; повідомлення державних органів, що здійснюють контроль і нагляд за додержанням законодавства, зокрема у сфері використання найманої праці; висновки фахівців; письмові пояснення самих порушників тощо.
Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру та заходом дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього.
Частинами першою та другою статті 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
У Постанові Верховного суду України від 31.01.2025 по справі №699/687/23 вказано, що пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами.
В ході судового розгляду встановлено, що перебуваючи на посаді провідного фахівця з публічних закупівель, на ОСОБА_1 Наказом №111 вк/о від 30.05.2023 року, з 01.06.2023 року покладено виконання обов`язків начальника ВМТЗ. 
Відповідно до посадової інструкії начальника відділу матеріально-технічного забезпечення №2-08-356, затвердженої ректором Одеського національного університету Руденком С. від 22.02.2021 року вбачається, що згідно п. 1.2 начальник відділу матеріально-технічного забезпечення (далі начальник відділу) приймається на роботу і звільняється наказом ректора ОНМУ. 
Згідно п. 2.7 Інструкції, начальник відділу зобов`язаний забезпечувати матеріалами, згідно замовлень та плану закупівель сировиною, приладами і навчальним обладнанням ремонтно-будівельні роботі, які проводять в університеті, а також нормальну роботу кафедр, відділів і служб. 
Згідно п.п. 2.10-2.14 Інструкції, начальник відділу зобов`язаний забороняти отримання недоброякісних чи невідповідним ДСТУ матеріалів, обладнання та інше. Визначати вимоги до матеріалів, хімікатів і обладнання, які використаються в університеті, перевіряти його якість і комплектність, а також відповідність діючим стандартам і технічним вимогам. Приймати участь в складанні планів матеріально-технічного забезпечення і контролювати виконання договірних зобов`язань з постачання. Здійснювати оперативний облік прибуваючих в університет матеріалів, обладнання, хімікатів та інше. Приймати участь в складанні претензій постачальникам на неякісні матеріали. 
Згідно п.п. 4.1, 4.6 Інструкції, начальник відділу несе відповідальність за несвоєчасне та не якісне виконання доручених обов`язків. Завдання матеріальної шкоди в межах, визначених чинним цивільним законодавством та законодавством про працю України. 
Згідно листка ознайомлення з документом вбачається, що ОСОБА_1 23.02.2021 року під особистий підпис був ознайомлений з зазначеною Інструкцією /а.с.109-114/.
Зазначеною посадовою інструкцією на начальника відділу покладено обов`язок визначати вимоги до матеріалів, хімікатів і обладнання, які використаються в університеті, перевіряти його якість і комплектність, а також відповідність діючим стандартам і технічним вимогам. Здійснювати оперативний облік прибуваючих в університет матеріалів, обладнання, хімікатів та інше.
Разом з тим, п. 4.4 та п. 8.1 Договору поставки №179 від 10.12.2024 року представник замовника при прийнятті товару зобов`язаний звірити відповідність кількості асортименту товару, вказаному в видатковій накладній, розписатися за отримання. Прийом товару здійснюється замовником при наявності товарно-супровідних документів: товарно-транспортної накладної, рахунку-фактурі, сертифікату або паспорту якості. 
В даному випадку, представником замовника, який приймав товар, виступав Смаркалов К.В., згідно довіреності №104 від 13.12.2024 року, про що зазначено у Видатковій накладній №Б0000109 від 13.12.2024 року, де у графі «отримав» наявний його особистий підпис, а тому на підставі умов вищевказаного договору поставки та з урахуванням посадової інструкції, повинен був перевірити відповідність та здійснити облік поставленого товару, як наслідок - це призвело до розбіжності між придбаним та фактично отриманим товаром та понесення відповідачем матеріальних збитків.
Дослідженні в судовому засіданні докази, у своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни, а саме неналежного виконання ним посадових обов`язків та відповіно наявність правових підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності відповідно до вимог трудового законодавства, у зв`язку з чим судом не встановлено підстав для визнання протиправним та скасування наказу про оголошення догани, а тому в цій частині позов до задоволення не підлягає.
Щодо позоних вимог в частині скасування наказу про припинення суміщення посад, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Згідно ст. 23 Кодексу Законів про працю України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
За пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно зі ст. 24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). 
Сумісництвом вважається виконання працівником, крім основної, іншої оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації або у роботодавця – фізичної особи (ст. 102-1 Кодексу законів про працю,
При роботі за суміщенням професій (посад) окремий трудовий договір неукладається, лише видається наказ про допущення працівника до роботи за суміщенням, запис до трудової книжки не вноситься.
Згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. У період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються згідно із Законом № 2136-IX від 15.03.2022. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу (ч. 4 ст. 32 КЗпП України).
Із аналізу частини третьої статті 32 КЗпП України слідує, що у разі, коли роботодавець лише за умов зміни в організації виробництва та праці планує змінити систему та розмір оплати праці, пільг, режиму роботи, встановити або скасувати неповний робочий час, суміщення професій, зміну розрядів або найменування посад, він має попередити працівника про це не пізніше, ніж за два місяці. Попереджаючи працівника про таку зміну істотних умов праці, роботодавець має чітко зазначити, які саме істотні умови праці зміняться, оскільки саме конкретизація змін істотних умов праці у попереджені дає змогу працівнику свідомо вирішити для себе питання, чи має він намір продовжувати дію трудового договору з конкретним працедавцем.
Статтею 103 КЗпП України передбачено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніше як за два місяці до їх запровадження або зміни.
При зміні істотних умов праці власник повинен дотримуватися встановленого порядку. Правовим документом про таку зміну є наказ про зміну істотних умов праці у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці. Працівники, істотні умови праці яких у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці підлягають зміні, персонально попереджаються про дату таких змін (не пізніше ніж за два місяці до змін).
Попередження - це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці.
Зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.
Під змінами в організації виробництва і праці необхідно розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нової техніки, нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних та соціальних показників, запобігання банкрутству і масовому вивільненню працівників та збереження кадрового потенціалу в період тимчасових зупинок у роботі та приватизації, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов тощо.
У разі, коли на підприємстві не відбулося змін в організації виробництва і праці, власник чи уповноважений ним орган не має права в односторонньому порядку змінити істотні умови праці працівників. Якщо ж це сталося, а працівники не погоджуються з такими змінами, власник зобов`язаний поновити працюючим попередні умови праці.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2023 року у справі №212/2542/22 (провадження №61-162св23) вказано, що: «за пунктом 2 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України (який є чинним з 24 березня 2022 року) під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2136-ІХ (який набрав чинності з 24 березня 2022 року) (далі - Закон України № 2136-ІХ) на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України. За частиною другою статті 3 Закону України № 2136-ІХ у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Цей Закон діє у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (пункт 3 Прикінцевих положень Закону № 2136-ІХ).
Зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці. Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 у справі № 205/1312/17.
Враховуючи, що відповідачем не доведено про наявність змін в організації виробництва і праці, а також відсутність підтверджень щодо повідомлення позивача про зміну істотних умов праці, адже фактичне ознайомлення з наказом №114 вк/о від 21.05.2025 року про припинення суміщення посад не є попереднім повідомленням про зміну істотних умов праці та беручи до уваги той факт, що після звільнення позивача від виконання обов`язків начальника, на цю ж посаду було призначено іншу особу, суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулося з порушенням положень трудового законодавства, а тому трудові права позивача підлягають захисту шляхом скасування наказу Одеського національного університету № 114 вк/о «Про припинення суміщення посад» від 21 травня 2025 року, яким припинено з 23 травня 2025 року суміщення ОСОБА_1 посади в.о. начальника ВМТЗ та поновлення його на займаній посаді.
Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням роботодавцем законодавства про працю та про оплату праці. 
За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого ч. 2 ст. 235 КЗпП України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях. 
Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник звини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції. Вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, внаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізовувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця (таке поняття дав Верховний Суд у постанові від 17.01.2024 у справі №708/447/23).
Верховний Суд у постанові від 17.01.2024 у справі №708/447/23 вказав, що виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість належним чином реалізовувати працівником своє право на працю. За змістом статей 94, 116, 117 КЗпП та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є різновидом матеріальної відповідальності роботодавця перед працівником і не входить до структури заробітної плати. Вичерпний перелік підстав виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначено статтями 235, 236 КЗпП і вони не підлягають розширеному тлумаченню. 
Отже, оплата вимушеного прогулу у встановлених вказаними статтями КЗпП випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю. Підставою матеріальної відповідальності роботодавця є трудове майнове правопорушення, тобто винне протиправне порушення роботодавцем своїх трудових обов`язків, внаслідок чого заподіюється майнова шкода працівникові.
Верховний Суд у постанові від 07.02.2024 у справі №522/7990/17 вказав, що вимушений прогул відбувається виключно за наявності вини роботодавця, який незаконно звільнив найманого працівника. Тому за цей час працівник, права якого були порушені роботодавцем, відповідно додержавних гарантій має безумовне право на отримання заробітної плати.
Верховний Суд України в постанові від 14.09.2016 у справі № 6-419цс16 сформував чинну правову позицію щодо розрахунку середньої зарплати за час вимушеного прогулу.
За правилами пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 № 100 (далі - Порядок № 100), середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Як визначено в абзаці першому пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
При обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт (абзац перший, другий пункту 3 Порядку № 100).
Відповідно до пункту 4 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).
Судом встановлено, що за виконання обов`язків начальника ВМТЗ позивачу згідно наказу № 296 вк/о від 27.11.2024 року встановлена доплата у розмірі 50% від 5527 грн., тобто 2763,50 грн /а.с. 50/.
Середньоденна заробітна плата позивача ОСОБА_1 , що відповідно до Порядку № 100 береться до розрахунку при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, становить 128,53 гривень, виходячи із заробітної плати, одержаної позивачем у березні 2025 року та квітні 2025 року та кількості відпрацьованих робочих днів за два останні місяці, що передували звільненню - 21 та 22 дні відповідно (5527 грн : 43 дні = 128,53 грн/день).
Таким чином, час вимушеного прогулу позивача з 24.05.2025 по 16.06.2026 року становить 277 робочих днів, а саме: травень 2025 року - днів; червень 2025 року - 21 день; липень 2025 року -23 дні; серпень 2025 року - 21 день; вересень 2025 року - 22 дні; жовтень 2025 року - 23 дні; листопад 2025 року - 20 днів; грудень 2025 року - 23 дні; січень 2026 року - 22 дні; лютий 2026 року - 20 днів; березень 2026 року - 22 дні; квітень 2026 року - 22 дні; травень 2026 року - 21 день; серпень 2026 року - 12 днів та стягненню на користь позивача підлягає 35602,81 гривень середнього заробітку (277днів ? 128,53 гривень/день).
Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі № 9901/407/19 (провадження № 11-43заі21) вказано, що «суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. При цьому відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період у разі перебування на посаді працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори. Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (за загальним правилом 18 відсотків). Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи середній заробіток за час вимушеного прогулу, то ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу. Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у подібних правовідносинах у постановах від 18 липня 2018 року у справі № 359/10023/16-ц та від 07 жовтня 2020 року у справі № 523/14396/19».
Тому суд зазначає, що розмір середнього заробітку підлягає стягненню з утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.
Щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступного.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
14.05.2026 року представник позивача Саінчук А.О. подала до суду детальний розрахунок понесених позивачем судових витрат, згідно якого зазначено.
Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складаються з судового збору, витрат на правову допомогу, прийманні участі в судовому засідання, витрат на отримання інформації на запити, витрат на поштову (кур`єрську) кореспонденцію, витрати на відрядження, вартість квитків, тощо. Орієнтовний розрахунок судових витрат складає 70000,00 грн. в суді першої інстанції. Вартість за одне судове засідання становить 6000,00 грн. 
Докази витрат на правову допомогу: Договір про надання правової допомоги від 15 червня 2025 року; Квитанція до прибуткового касового ордеру від 20 червня 2025 року; Акт наданих послуг від 20 червня 2025 року; Договір про надання правової допомоги №9/25 від 10.09.2025 року; Додаткова угода №2 від 18.09.2025 року; Рахунок на оплату №2 від 13.05.2026 року; Акт наданих послуг №1 від 13.05.2026 року. 
Позивачу Адвокат Трубецька М.М. надала правову допомогу та отримала 20000,00 грн. зі складання та направлення позовної заяви до суду. (докази: договір від 15.06.2025 року, акт від 20.06.2025 року, квитанція до прибуткового касового ордеру від 20.06.2025 року). 
Так, витрати на правову допомогу у позивача з адвокатом Саінчук Аріадною Олександрівною складають 20000,00 грн. (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Клієнт та адвокат погодили в додатковій угоді №2 розмір гонорару - 50000,00 грн. з урахуванням розумності, співмірності, необхідності. Витрати на правову допомогу у позивача з адвокатом Саінчук Аріадною Олександрівною складають 50000,00 грн. (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок. 
Таким чином, загальна суму правової допомоги складає 70000,00 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Щодо розрахунку витрат на транспорт.
Загальна вартість витрат на дорогу до суду першої інстанції та назад станом на 13 травня 2026 року становить 5190,00 грн. (витрати в сторону суду становить 2490,00 грн., та повернення до дому становить 2700,00 грн.), що підтверджується квитками. 
Щодо розрахунку витрат на приймання участі у судових засіданнях. 
Так, всього по справі було призначено - 8 судових засідань, у 6-х адвокат приймала участь, а в одному не змогла по причині погодних умов, про що була надана відповідна заява, була закрита траса, та було відкладення розгляду цивільної справи. За 1 судове засідання - 6000,00 грн., а від так загальна кількість засідань - 36000,00 грн. Тобто з урахуванням очікування судового засідання, витрат часу на приїзд до суду та від`їзд з суду (4 години до суду, та 4 години до дому, тобто 8 годин). 
Щодо витрат на поштову кореспонденцію.
До суду було направлено позовну заяву в паперовій формі. Вартість кур`єрської доставки - 200,00 грн., що підтверджується актом, квитанцією до прибуткового касового ордеру від 20 червня 2025 року. Факт отримання кур`єрської послуги - позовної заяви з додатками підтверджується накладною ТОВ «Двадцять п`ять годин» №4988 від 20 червня 2025 року об 17 годині 00 хвилин. 
Щодо витрат на сплату судового збору .
Так, при подачі позовної заяви в цій справі сума сплаченого судового збору становить - 2422,40 грн., що підтверджується квитанцією, яка наявна в матеріалах справи. Судовий збір сплачувався за оскарження двох наказів. Всі процесуальні дії адвоката повністю пов`язані з розглядом цієї справи та неминучо для захисту прав та законних інтересів позивача. Щодо правової допомоги, яка надавалася двома адвокатами 
З огляду на зазначене представник позивача просила суд стягнути з Одеського національного морського університету на користь ОСОБА_1 :
- судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок;
- витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 70000 (сімдесят тисяч) грн. 00 копійок;
- інші судові витрати, що пов`язані з розглядом справи у розмірі 5390 грн. (п`ять тисяч триста дев`яносто гривень 00 копійок) числі витрати на відрядження (транспортні витрати) у розмірі 5190,00 грн. станом на 13 травня 2026 року та (витрати на кур`єрські послуги) у розмірі 200,00 грн, без врахування транспортних витрат на прибуття до Кілійського районного суду м. Одеси - 19 травня 2026 року, які будуть заявлені та уточненні 19 травня 2026 року.
16.05.2026 року представником відповідача Одеського національного морського університета – Брославець В.В. через систему «Електронний суд» було подано клопотання про зменшення витрат на опліту правничої допомоги зазначивши, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу має бути зменшений судом. 
Так позовна заява та уточнена позовна заява була підписана та подана до суду особисто ОСОБА_1 . Жодних документів, які б підтверджували той факт, що відповідний процесуальний документ було підготовлено адвокатом Трубецькою Майєю Миколаївною матеріали справи не містять, відсутні такі застереження й в тексті позовної заяви та уточненої позовної заяви. Отже, зазначені вимоги є необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Крім того заявлені судові витрати у розмірі 70000 грн на думку відповідача є явно завищеними та не співвідносяться ні зі складністю справи, ні з ціною позову, ні з обсягом виконаних адвокатами робіт на користь позивача.
Одеський національний морський університет є державним закладом вищої освіти, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету. В умовах воєнного стану витрачання значних бюджетних коштів на покриття необґрунтованих та неспівмірних зі складністю справи витрат представників позивача суперечить засадам цивільного судочинства та критерію пропорційності. Також, в наданих представником позивача документах відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, що є порушенням вимог частини 3 статті 137 ЦПК України. Отже, витрати на правничу допомогу, які були заявлені представником позивача мають бути зменшені судом за результатами розгляду.
16.06.2026 року представником позивача Саінчук А.О. подано до суду доповнення до детального розрахунку судових витрат, згідно якого долучено фіксальний чек від 16.06.2026 року на суму 1508,00 гривень щодо витрат на пальне. Відповідно сума інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, яку представник позивача просила стягнути з відповідача склала 8356,00 гривень.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги, це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Стаття 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19, від 12 травня 2021 року у справі №873/79/20).
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, пункту 269). 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв статті 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює понесені позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені нормами процесуального законодавства, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18.
У постанові від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц.
Враховуючи конкретні обставини даної справи, її складність та часткове задоволення позову, незмінність правової позиції у категорії даних справ, наданий адвокатом обсяг послуг, витрачений нею час на надання таких послуг та участі в судових засіданнях, обґрунтування розміру цих витрат, беручи до уваги принцип співмірності судових витрат та ту обставину, що відшкодуванню підлягають лише ті витрати, які мають розумний характер, суд вважає, що заявлені витрати не відповідають критерію реальності та розумності, а заявлений їх розмір є завищеним щодо іншої сторони, та приймаючи до уваги клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та в цій частині вимог підлягають частковому задоволенню в розмірі 30000,00 грн., що відповідає критеріям виправданості, розумності та справедливості.
Щодо вимоги про стягнення транспортних витрат, пов`язаних із прибуттям до суду та витрат на поштову креспонденцію, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 6, 7 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року № 59 витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов`язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті.
Пунктом 14 розділу І Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року № 59 визначено, що підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій усфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Податкового кодексу України.
Отже, сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень і на користь якої ухвалене судове рішення, має право на компенсацію здійснених нею та підтверджених документально витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, які не можуть перевищувати встановлені законодавством, зокрема, постановою КабінетуМіністрів Українивід 02лютого 2011року №98 та Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року № 59.
Водночас, вказані нормативно-правові акти органів виконавчої влади передбачають можливість відшкодування витрат на проїзд в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі), або ж витрат на пально-мастильні матеріали, які відшкодовуються з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу відповідно до затвердженого маршруту.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 вказав, що вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат.
Враховуючи, що витрати представника позивача, пов`язані із прибуттям до суду для участі в судових засіданнях та витрати на поштову кореспонденцію, пов`язану з розглядом справи, підтверджені належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що вимога в цій частині підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 8356,00 гривень витрат на відрядження (витрат, що пов`язані з явкою позивача та його представника до суду) та поштову кореспонденцію.
Щодо вимоги про стягнення судового збору, суд виходить з наступного.
Як передбачено частинами 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до правил частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Згідно квитанції долученої до матеріалів справи, представником позивача за подання позовної заяви (позовні вимоги позивача немайнового характеру щодо скасування наказів) було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 гривень.
За таких обставин та з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 гривень за подання позовної заяви, тим самим задовольняє вимогу в цій частині.
Разом з тим, згідно пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі позивачі звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, відповідно суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 1211,20 гривень.
Згідно із ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. ст. 76-77 ЦПК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
На підставі п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення виплати заробітної плати за один місяць та поновлення позивача на посаді слід допусти до негайного виконання.
На підставі ст. ст. 21, 32, 147-149, 233, ч. ч. 1-2, 8 ст. 235 КЗпП України, керуючись ст. ст. 2, 6-13, 81, 89, 141, 258, 264-265, 268, 430 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов – задовольнити частково.
Скасувати наказ Одеського національного університету № 114 вк/о «Про припинення суміщення посад» від 21 травня 2025 року, яким припинено з 23 травня 2025 року суміщення ОСОБА_1 посади в.о. начальника ВМТЗ.
Поновити з 24.05.2025 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на посаді в.о. начальника відділу матеріально-технічного забезпечення Одеського національного морського університету (65029, м. Одеса, вул. Мечникова, 34, код ЄДРПОУ 01127777).
Стягнути з Одеського національного морського університету (65029, м. Одеса, вул. Мечникова, 34, код ЄДРПОУ 01127777) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.05.2025 по 16.06.2026 у розмірі 35 602,81 гривень з подальшим утриманням зі вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів. 
У задоволенні позову в іншій частині – відмовити.
На підставі ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на посаді в.о. начальника відділу матеріально-технічного забезпечення Одеського національного морського університету (65029, м. Одеса, вул. Мечникова, 34, код ЄДРПОУ 01127777) та стягнення на користь  ОСОБА_1 з Одеського національного морського університету середнього заробітку за один місяць в розмірі 2699,13 гривень, з подальшим утриманням зі вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів. 
Стягнути з Одеського національного морського університету (65029, м. Одеса, вул. Мечникова, 34, код ЄДРПОУ 01127777) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) – судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
Стягнути з Одеського національного морського університету (65029, м. Одеса, вул. Мечникова, 34, код ЄДРПОУ 01127777) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
Стягнути з Одеського національного морського університету (65029, м. Одеса, вул. Мечникова, 34, код ЄДРПОУ 01127777) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) – 30 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу – відмовити.
Стягнути з Одеського національного морського університету (65029, м. Одеса, вул. Мечникова, 34, код ЄДРПОУ 01127777) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) – 8356 гривень інших витрат,  пов`язаних з розглядом справи.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повне рішення складено 25.06.2026.
  Суддя Кілійського районного суду  	  О. А. Маслеников