Справа № 157/825/26
Провадження №2-а/157/37/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 травня 2026 року 	місто Камінь-Каширський	

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:
головуючого – судді Антонюк О.В.,
з участю секретаря судового засідання – Солошик Д.В.,
представника позивача – Поліщука В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернувся 30 квітня 2026 року в суд з позов шляхом подання в електронній формі через електронний кабінет позовної заяви, що підписана електронним цифровим підписом його представником – адвокатом Поліщуком В.А, повноваження якого підтверджуються ордером серії АС № 1184669 від 30 квітня 2026 року, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду, визнати незаконною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 3562 від 01 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України. В обґрунтування вимог зазначає, що 16 квітня 2026 року у застосунок «Дія» йому ( ОСОБА_1 ) надійшла постанова головного державного виконавця Камінь-Каширського відділу державної виконавчої служби у Камінь-Каширському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сороки Іванни Сергіївни про відкриття виконавчого провадження №80230054. 16 квітня 2026 року між ним ( ОСОБА_1 ) та адвокатом Поліщуком В.А. був укладений договір про надання правничої допомоги. 23 квітня 2026 року адвокат Поліщук В.А. звернувся до керівника Камінь-Каширського відділу державної виконавчої служби у Камінь-Каширському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з адвокатським запитом №46/04/26, в якому просив повідомити чи перебувають на виконанні в Камінь-Каширському ВДВС у Камінь-Каширському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкриті виконавчі провадження у яких він ( ОСОБА_1 ) є боржником. У випадку наявності на виконанні в Камінь-Каширському ВДВС у Камінь-Каширському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкритих виконавчих проваджень щодо нього ( ОСОБА_1 ) адвокат просив надати належним чином завірені копії постанов про відкриття вказаних виконавчих проваджень, а також виконавчих документів, що слугували підставою для їх відкриття. Того ж дня, тобто 23 квітня 2026 року, адвокат Поліщук В.А. отримав від в.о. начальника Камінь-Каширського відділу державної виконавчої служби у Камінь-Каширському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Руслана Маковецького відповідь №18521, до якої було долучено копію постанови про відкриття виконавчого провадження №80230054 з ідентифікатором доступу до матеріалів виконавчого провадження на сайті https: //basvpweb.minjust.gov.ua. Адвокат Поліщук В.А. на сайті https://basvpweb.minjust.gov.ua ознайомився з матеріалами виконавчого провадження №80230054 та встановив, що вищезазначене виконавче провадження було відкрите головним державним виконавцем Камінь-Каширського відділу державної виконавчої служби у Камінь-Каширському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Сорокою І.С. на підставі постанови №3562 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КпАП України, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_2 , від 01 вересня 2025 року. Ознайомившись з змістом оскаржуваної постанови вважає її незаконною, такою, що не відповідає вимогам КпАП України і як наслідок такою, що підлягає до скасування, виходячи з того, що в його ( ОСОБА_1 ) діях відсутні склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України. У вказаній постанові зазначено, що 14 вересня 2024 року під час дії особливого періоду поштовим зв`язком ІНФОРМАЦІЯ_3 була направлена повістка про прибуття на 09 год 30 хв 24 вересня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для звірки даних в особливий період. Також в оскаржуваній постанові зазначено, що днем отримання (такого поштового відправлення) повістки ним є відмітка, проставлена у поштовому повідомленні 30 вересня 2024 року. У вступній частині оскаржуваної постанови зазначено, що місце його проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Саме за вказаною адресою йому ( ОСОБА_1 ) направлялася повістка про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 24 вересня 2024 року. Однак він ніколи не проживав за вказаною адресою та не був за нею зареєстрований, він взагалі не має жодного відношення до цієї адреси. В оскаржуваній постанові зазначено, що фактом неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 24 вересня 2024 року він ( ОСОБА_1 ) порушив вимоги абз. 7 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», однак у ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відсутній абзац 7. Повістка на його ім`я мала б бути направлена органами ТЦК та СП за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 , яка зазначена в оскаржуваній постанові, була офіційно перейменована рішенням міської ради від 09.12.2022 на вулицю Миколи Цюрика. Тому для будь-яких офіційних запитів або поштових відправлень тепер слід використовувати назву АДРЕСА_3 . Формат номера «2-1» зазвичай означає або дрібний номер (будинок АДРЕСА_4 ), або номер корпусу. Проте за адресою: АДРЕСА_3 розташоване комерційне приміщення (зокрема, відділення «Нова пошта» №2). Житлових багатоквартирних будинків з квартирами за цією точною адресою (№2-1) у загальнодоступних реєстрах не зафіксовано. Так як оскаржувана постанова була винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 01 вересня 2025 року у його відсутності, її копію засобами поштового зв`язку він не отримував, оскільки не має жодного відношення до поштової адреси, на яку вона направлялася, про її існування він дізнався 23 квітня 2026 року, після ознайомлення його представника з матеріалами виконавчого провадження №80230054 на офіційному сайті https: //basvpweb. minjust.gov.ua, тому вважаю, що перебіг строку на її оскарження розпочався з 23 квітня 2026 року. Однак, якщо суд вважає, що перебіг зазначеного строку розпочався 01 вересня 2025 року, просить поновити йому пропущений процесуальний строк на оскарження постанови.
Ухвалою судді від 05 травня 2026 року визнано поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду з позовом, поновлено такий строк, позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 просить у позові відмовити та в обґрунтування заперечення зазначає, що під час дії особливого періоду військовозобов`язаний ОСОБА_1 оповіщався про необхідність прибути 24.09.2024 на 09 год 30 хв до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних і подальшого можливого призову на військову службу по мобілізації в особливий період. Проте позивач ОСОБА_1 в особливий період у визначений йому час та дату без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Даним фактом не прибуття він порушив вимоги абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» (громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 для визначення їх призначення на особливий період), абз. 7 ч. 3 ст. 22 цього Закону (у разі отримання повітки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк), тобто він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КпАП України. Згідно з Єдиним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) встановлено, що позивач після оновлення даних зазначив своє фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на яку було надіслано повістку. Отже, відповідно до вимог абзацу другого підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, позивач вважається таким, що оповіщений належним чином. Про вчинення адміністративного правопорушення щодо позивача уповноваженою на те посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 було складено протокол № 3562 у двох примірниках, один під розписку був вручений позивачу, роз`яснені ст. 63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КпАП України, та повідомлено останнього, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год 30 хв 01.09.2025 у ІНФОРМАЦІЯ_6 , що було і прописано в протоколі. Враховуючи те, що будь-яких письмових клопотань про відкладення розгляду справи до розгляду та під час розгляду від позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 не надходило, тому керуючись ст. 268 КпАП України розгляд вказаної адміністративної справи проведено 01.09.2025 без його участі, про що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 у згаданий день відносно позивача було винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. Копію вказаної постанови було скеровано на його адресу, що підтверджується відповідним повідомленням. Позивач, який є військовозобов`язаним, порушив норми закону по мобілізації та щоб уникнути відповідальності ставить суд в оману, стверджуючи, що до ІНФОРМАЦІЯ_3 його не викликали. Необхідність оперативного оповіщення військовозобов`язаних та виконання ними своїх обов`язків є особливо важливою та нагальною під час особливого періоду в умовах повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України та відповідає інтересам усього суспільства. Таким чином, позивача належно оповіщено у спосіб, встановлений у п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 24.09.2024 на 09 год 30 хв. Чинне законодавство не містить обмежень щодо періодичності здійснення оповіщення особи чи щодо неможливості здійснення оповіщення особи, яка користується правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Отже, питання оповіщення військовозобов`язаних, призовників та резервістів є виключною компетенцією територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Її потреба визначається виходячи із завдань мобілізаційних планів, стану військового обліку в органі військового управління, отриманих ним завдань тощо. В умовах військової агресії російської федерації проти України втручання не у встановлений законом спосіб будь-яких органів та осіб у можливість та порядок проведення оповіщення може мати вкрай негативні наслідки для обороноздатності України та шкодитиме національним інтересам держави та суспільства. Враховуючи неявку позивача без поважних причини до ІНФОРМАЦІЯ_3 у даному випадку вбачається склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України, а тому суб`єктом владних повноважень, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , правомірно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Позивач не довів протиправність прийнятої постанови № 3562 від 01.09.2025.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник – адвокат Поліщук В.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених у позовній заяві підстав і пояснив, що позивач ОСОБА_1 не має жодного відношення до адреси, про яку зазначає відповідач як таку, на яку була надіслана повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дійсне зареєстроване місце проживання позивача підтверджується будинковою книгою, яка хоч на цей час і не є належним доказом, однак все таки існує, а також витягом є реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання. За вказаною в оскарженій постанові адресою немає житлових будинків, за цією адресою знаходяться складські приміщення Нової пошти. Навіть якщо й припустити надіслання повістки за належною адресою, то це не свідчить про правомірність постанови, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, адже у цій постанові вказано, що позивач повістку отримав 30.09.2024, а викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 24.09.2024, тобто позивач не міг знати, що його викликають на 24.09.2024. Відповідачем не доведено як факту події, так і складу адміністративного правопорушення. Наведені у відзиві на позовну заяву доводи не спростовують обставин, на які посилається позивач як незаконність прийнятої постанови. Посилання на те, що позивач особисто повідомив місце свого проживання є голослівними, бо не надано належних доказів на підтвердження цієї обставини. Підпис у протоколі про адміністративне правопорушення позивачу не належить, останній цей підпис не виконував. 
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що він просить справу розглянути у відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронного кабінету, відзиву на позовну заяву не подав.
Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.
Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 3562 від 01 вересня 2025 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.
У цій постанові зазначається, що 14 вересня 2024 року під час дії особливого періоду було надіслано повістку поштовим зв`язком військовозобов`язаному ОСОБА_1 на підставі підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року, та на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», від 01.05.2023 № 255/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 05.02.2024 року № 50/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 23.07.2024 року № 469/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», прибути на 09 год 30 хв 24 вересня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для звірки даних в особливий період. Днем отримання (такого поштового відправлення) повістки військовозобов`язаним ОСОБА_1 є відмітка, проставлена у поштовому повідомлені 30 вересня 2024 року, що підтверджується інформацією від поштового оператора (день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних), день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. Отже, будучи належним чином оповіщеним, військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув у визначений час та дату до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Даним фактом не прибуття він порушив вимоги абз. 7 ч. 1 ст. 22 цього Закону (у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк), тобто він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КпАП України.
Частиною 1 ст. 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Як вбачається з ч. 3 ст. 73 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з п. 30 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування. У разі оформлення повістки на бланку керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу засвідчує її особистим підписом та скріплює гербовою печаткою.
З доданих до відзиву на позовну заяву матеріалів справи вбачається, що керівником ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_5 ) була сформована повістка № 213389, ця повістка не містить ні дати її формування, ні відомостей про ім`я та прізвище керівника цього центру. Із змісту повістки вбачається, що позивачу ОСОБА_1 належало з`явитися о 09 год 30 хв 24.09.2024 для уточнення даних при ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також вбачається, що адреса ОСОБА_1 зазначена: АДРЕСА_1 .
Відповідачами ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_7 не надано доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 під час уточнення облікових даних зазначив саме адресу: АДРЕСА_1 , на яку надсилалася повістка про виклик останнього до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Разом з тим, з витягу з Реєстру територіальної громади № 2026/006967105 від 30 квітня 2026 року вбачається, що місце проживання позивача ОСОБА_1 зареєстровано з 15 травня 2015 року за адресою: АДРЕСА_2 . 
Крім того, як вбачається із змісту оскарженої постанови, днем отримання ОСОБА_1 повістки є відмітка, проставлена у повідомленні 30 вересня 2024 року.
За таких обставин та враховуючи, що згідною з повісткою про виклик ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год 30 хв. 24 вересня 2024 року, обґрунтованими є доводи представника позивача, що ОСОБА_1 ще не міг бути обізнаний про виклик його на цю дату.
Представником відповідача не надано суду поштового повідомлення від поштового оператора з відповідною відміткою щодо вручення чи невручення ОСОБА_1 повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Крім того, не надано суду доказів про отримання позивачем копії постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, а відтак не спростовано обставин щодо поважності причин пропуску позивачем строку на оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Таким чином, відповідачами не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження належного оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 і правомірності прийнято суб`єктом владних повноважень рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, суд 

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення № 3562 від 01 вересня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення його повного тексту. 

Дата складення повного судового рішення – 18 травня 2026 року. 

Головуючий:	О.В. Антонюк