Справа № 211/6579/25
Провадження № 2/211/739/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Рагозіної С.О.,
за участю секретаря судового засідання – Мариненко Е.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача, адвокат Соколова Г.Ю., звернулася до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики в розмірі 628517,82 грн., що складається з заборгованості за договором позики від 13.02.2024 року в розмірі 15000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день звернення до суду складає 622075,50 грн., 3% річних в розмірі 6442,32 грн. та судових витрат у справі.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів у розмірі 15000 доларів США, що підтверджується розпискою підписаною відповідачем 13 лютого 2024 року. Згідно з умовами розписки, написаної власноручно відповідачем, вона взяла у борг у позивача грошові кошти у сумі 15000 доларів США у позику строком до 31.01.2025. Станом на момент звернення з цим позовом відповідач свої зобов`язання не виконала, не вчинила жодних дій з метою повернення позики. На звернення щодо виконання своїх зобов`язань за договором позики відповідач ніяких дій не вчиняє, що зумовило позивача звернутися до суду із вищевказаним позовом.
Ухвалою суду від 20 червня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та забезпечено позов шляхом заборони особам, уповноваженим виконувати функції державного реєстратора у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження належного відповідачці майна, а саме: -житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1234329912101, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 1210100000:07:124:0001 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1255364912101), який зареєстрований за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ; земельна ділянка кадастровий номер 1210100000:07:124:0001, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1255364912101, який зареєстрований за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , до розгляду справи по суті.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що позов визнає частково. У відповідності до тексу розписки, відповідачка не брала на себе зобов`язання щодо сплати 3% річних або будь-яких інших платежів, штрафних санкцій, індексу інфляції тощо, окрім безпосередньо суми боргу, тому в задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідачки 3% річних просить відмовити.
Ухвалою суду від 07 серпня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Позивач та її представник, адвокат Соколова Г.Ю. в судове засідання не з`явились. В матеріалах справи міститься заява від представника позивача, в якій вона просить розглянути справу без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить їх задовольнити.
Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились. В матеріалах справи міститься заява від представника відповідача в якій вона просить розглянути справу без її участі та участі відповідача. Доводи, викладені у відзиві на позов, підтримує у повному обсязі та просить врахувати їх про ухваленні рішення.
У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , взяла в борг у ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 15000 доларів США, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією розписки. Підписуючи дану розписку, ОСОБА_2 підтвердила, що гроші їй передані і нею отримані у повному обсязі, а також зазначила, що зобов`язується повернути грошові кошти в повному обсязі у строк до 31 січня 2025 року включно.
Станом на день розгляду вказаної справи сума боргу за розпискою відповідачем позивачу не повернута.
Таким чином, між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем узятих на себе боргових зобов`язань.
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як зазначено у ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення договору позики) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно до статей 1046-1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
На основі вищевикладеного, можна дійти висновку, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.
Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 22.08.2019 у справі № 369/3340/16-ц.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що умови щодо своєчасного повернення боргу відповідачем не виконуються. В обумовлені в розписці строки відповідну суму позики позивачу не повернуто. ОСОБА_2 ухиляється від повернення суми позики до теперішнього часу.  Такі дії з боку відповідача порушують права та законні інтереси позивача, а також позбавляють можливості користуватися належними грошовими коштами.
Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Сторонами не заперечується, що 13 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_2 , взяла в борг у ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 15000 доларів США, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією розписки. Підписуючи дану розписку, ОСОБА_2 підтвердила, що гроші їй передані і нею отримані у повному обсязі, а також зазначила, що зобов`язується повернути грошові кошти в повному обсязі у строк до 31 січня 2025 року включно.
З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором позики від 13.02.2024р. у розмірі 15000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день звернення до суду з позовом складає 622075,50 грн.
Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача 3% річних суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший
Відповідно до позовних вимог ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача відповідно до ст.625 ЦК України 3% річних на суму простроченого зобов`язання.
Нормою п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином вимоги про стягнення з відповідача 3% річних задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 5067,04 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд-
У Х В А Л И В :
Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу за договором позики від 13.02.2024 року в розмірі 15000 ( п`ятнадцять тисяч ) доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день звернення до суду з позовом складає 622075 ( шістсот двадцять дві тисячі сімдесят п`ять ) гривень 50 коп. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 5067 ( п`ять тисяч шістдесят сім ) гривень 04 коп. 
З моменту набрання рішенням законної сили - скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2025 року, якою забезпечено позов шляхом заборони особам, уповноваженим виконувати функції державного реєстратора у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження належного відповідачці майна, а саме: -житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1234329912101, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 1210100000:07:124:0001 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1255364912101), який зареєстрований за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ; земельна ділянка кадастровий номер 1210100000:07:124:0001, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1255364912101, який зареєстрований за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:	  	С. О. Рагозіна