справа №176/1224/26
провадження №1-кп/176/338/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_2 , 
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовті Води в залі суду кримінальне провадження №12025041220000600 від 24.11.2025 року по обвинуваченню  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Савро, П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, не одружений, неповнолітніх дітей не має, навчається на другому курсі Державного професійно технічному навчальному закладі "Західно -Дніпровський центр професійного-технічної освіти", 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ст.128 КК України, 

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.11.2025 приблизно о 21:00 год, ОСОБА_4 перебував поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , де також знаходилась жінка власника домоволодіння ОСОБА_6 та з якою у ОСОБА_4 виникла сварка словесна суперечка.
У тому ж місці приблизно у той самий час, у ОСОБА_4 раптово виник умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла, яке перебуває у власності потерпілого ОСОБА_7 , а саме до будинку на території домоволодіння АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без законного дозволу власника – ОСОБА_7 , переліз через паркан, яким огороджена ділянка, таким чином, проникнув на територію домоволодіння потерпілої.
Надалі, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння, діючи умисно, пройшов через його подвір`я та проник всередину житлового будинку, за вищевказаною адресою, де вчинив словесний конфлікт із мешканцями будинку.
Після вказаного, ОСОБА_4 покинув територію зазначеного домоволодіння.
Своїми умисними діями, ОСОБА_4 порушив недоторканість житла та володіння потерпілого, гарантоване ст. 30 Конституції України, відповідно до якої, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 22.11.2025 приблизно о 21:00 год, ОСОБА_4 перебував поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , де також знаходились потерпіла ОСОБА_6 та з якою у ОСОБА_4 виникла словесна суперечка.
Надалі, ОСОБА_4 переліз через паркан, яким огороджена територія вказаного домоволодіння та наблизився до потерпілої.
У томуж місці приблизно у той самий час, ОСОБА_4 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_6 , діючи із необережності у формі кримінальної протиправної недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи умислу на спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій, стоячи при цьому обличчям до потерпілої, своєю правою ногою, наніс один удар в область грудної клітини останньої, в результаті чого ОСОБА_6 , втративши рівновагу, впала на бетоне покриття на спину.
У наслідок необережних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_6 згідно з висновком експерта №142 «Е» від 22.12.2025, спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини лівої великогомілкової кістки із задовільним положенням відламків, що відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості. 
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується, у незаконному проникненні до житла особи, та заподіяння необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 128 КК України.

20 березня 2026 року між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.36,37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 12025041220000600, та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до зазначеної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень. При вирішенні питання щодо виду та міри покарання обвинуваченому, сторони враховують фактичні обставини скоєного правопорушення, що належать до категорії проступку та нетяжким злочином, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин. На підставі наведеного сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.162 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік, за ст.128 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим покаранням, призначити за даними кримінальними правопорушеннями, ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. 
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням поклавши обов`язки, передбачені ст.76 КК України. 
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи, в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ст. 128 КК України в обсязі підозри та обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Зазначив, що наслідки укладення та затвердження угоди йому роз`яснені та зрозумілі. Окрім цього, зрозумілі й наслідки невиконання угоди про визнання винуватості. Укладення угоди є добровільним. Щиро кається, відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілій ОСОБА_6 в розмірі 20 000 грн.
Захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим та прокурором в його присутності. Зазначив, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та КК України.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, є проступком та нетяжким злочином.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування шкоди потерпілій в повному обсязі.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України – судом не встановлено.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника – адвоката ОСОБА_5 , відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди. 
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив дії, які виразились у незаконному проникненні до житла особи та у заподіянні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 162, ст.128 КК України, за якими належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання. 
Витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи відсутні.
У межах кримінального провадження цивільний позов не заявлявся.
Речові докази відсутні. 
Запобіжний захід не застосовувався.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374-376, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 березня 2026 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ст.128 КК України, яка укладена між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 .
Визнати  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ст.128 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:
-за ч.1 ст. 162 КК України, у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
-за ст. 128 КК України у вигляді позбавлення волі строком 1 (один) рік.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим покаранням, призначити остаточне покарання  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1/один/ рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування призначеного покарання з випробуванням, на іспитовий строк один рік, якщо він протягом визначеного іспитового стрку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань-пробації.

Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази відсутні. 

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Роз`яснити  ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена. 
Копію вироку суду негайно вручити обвинуваченому його захиснику та прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області ОСОБА_1