КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 757/58116/25 Головуючий у І інстанції Константінова К.Е.
Провадження № 33/824/3121/2026 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

29 червня 2026 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Магеррамова Шамсі Полад огли на постанову Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2026 року про притягнення 
ОСОБА_2 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Киргизтана, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.126 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2026 року  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 40 800,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з  ОСОБА_2  судовий збір на користь держави в розмірі 665,60 грн.
Згідно постанови  ОСОБА_3 08 листопада 2025 року о 17:30 год. в м. Києві, по вул. Хрещатик, 7/11, керував автомобілем Фольцваген, д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення п. 2.1.(а) Правил дорожнього руху, будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Вказане правопорушення   ОСОБА_3 вчинив повторно протягом року, оскільки постановою серії ЕНА № 543848 від 16 серпня 2025 року до нього було застосовано адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою, захисника ОСОБА_1 - адвокат Магеррамов Ш.П. огли подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її необґрунтованість, незаконність та невмотивованість, грубе порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2026 року змінити, виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови посилання на позбавлення права керування транспортними засобами на 5 років.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не встановлено належними та допустимими доказами факт керування транспортним засобом ОСОБА_4 .
Вказує на те, що в матеріалах справи відсутнє рішення про позбавлення права керування транспортним засобом.
Крім того, звертає увагу апеляційного суду на те, що ОСОБА_3 не отримував посвідчення водія та не був наділений спеціальним правом керування транспортним засобом.
Таким чином, застосування адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами є юридично неможливим, що узгоджується з позицією, викладеною у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року, відповідно до якої «суди не мають права застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала».
Крім того звертає увагу на те, що кваліфікація дій за ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає наявність ознаки повторності, яка також має бути належним чином доведена. 
Відповідно до Інструкції, поліцейський зобов`язаний надати довідку про повторність правопорушення та інформацію щодо отримання або неотримання посвідчення водія.
У матеріалах справи такі документи відсутні, що виключає можливість належної кваліфікації дій особи за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Також звертає увагу апеляційного суду на те, що  ОСОБА_3 тривалий час проживає на території України (з 2019 року), має дружину та двох неповнолітніх дітей громадян України, працює як фізична особа підприємець, сплачує податки, а застосування такого виду стягнення призведе до неможливості реалізації його права на отримання посвідчення водія та позбавить його сім`ю грошових коштів на існування.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Магеррамов Ш.П. разом з апеляційною скаргою подав клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2026 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки лише 13 квітня 2026 року було забезпечено загальний доступ до постанови в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а так як останній день оскарження даної постанови, після її оприлюднення, припав на вихідні дні, тому сторона захисту вважає, що апеляційна скарга подана вчасно. 
Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2026 року апеляційний суд, з урахуванням наведених апелянтом обставин, вважає можливим поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Магеррамову Ш.П. строк на апеляційне оскарження, оскільки пропущений він був з поважних причин.
У судове засідання по розгляду апеляційної скарги 29 червня 2026 року ОСОБА_3 та його захисник - адвокат Магеррамов Ш.П. не з`явились. 
29 червня 2026 року на офіційну електронну адресу Київського апеляційного суду від адвоката Данілова С.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та надання часу для ознайомлення з її матеріалами.
Клопотання обґрунтоване тим, що адвокат вступив у справу для здійснення захисту інтересів ОСОБА_1 лише 29 червня 2026 року, у зв`язку з чим потребує часу для ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції та належного здійснення представництва інтересів свого довірителя.
Однак апеляційний суд вважає, що особа яка притягується до відповідальності за адміністративне правопорушення мала достатньо часу та об`єктивну можливість для реалізації процесуального права на отримання правової допомоги від адвоката у даній справі.
Як вбачається з матеріалів справи, в суді першої інстанції захисником  ОСОБА_1 виступав адвокат Магеррамов Ш.П., який і подавав апеляційну скаргу.
Матеріали справи містять докази належного повідомлення захисника ОСОБА_1  - адвоката Магеррамова Ш.П., а саме звіти про доставку вихідної кореспонденції суду сформовані автоматично через систему АСЕД «Апеляція».
ОСОБА_3 повідомлявся про розгляд справи в суді апеляційної інстанції через засоби поштового зв`язку.
Крім того, розгляд справи вже відкладався судом апеляційної інстанції 22 червня 2026 року з підстав неявки ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Магеррамова Ш.П. в судове засідання. 
Подання клопотання про відкладення розгляду справи з підстав вступу у справу нового представника (захисника) за обставин, коли сторона мала достатньо часу для забезпечення належного представництва своїх інтересів, а заміна представника відбулася в день судового засідання, апеляційний суд розцінює як недобросовісне користування процесуальними правами, спрямоване на безпідставне затягування розгляду справи.
Сам по собі вступ нового представника у справу не є безумовною підставою для відкладення судового розгляду, оскільки сторона не може шляхом зміни представника створювати підстави для порушення розумних строків розгляду справи та перешкоджати своєчасному здійсненню правосуддя.
Крім того, несвоєчасна, пасивна або неефективна реалізація учасником провадження своїх процесуальних прав не може бути підставою для чергового відкладення засідання та не повинна перешкоджати виконанню завдань, визначених ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи.
Ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 44, ст. 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, ч. 3 ст. 178, ст. 185, 185-1, ст. 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
Таким чином, враховуючи положення ст. 268 та ст. 277-2 КУпАП у разі належного повідомлення про дату, час та місце слухання справи, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не є обов`язковою,тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності  ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Данілова С.В.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ст. 7 КУпАП, передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.
За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтовано конкретними доказами, а в основу постанови покладені лише достовірні докази.
Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі.
Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон направо керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Постановою КМУ від 08.05.1993 №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 встановлено, що посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.
Приписами ст. 24 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення як позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).
Ч. 2 ст. 30 КУпАП визначено, що позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Відповідно до п. 2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Таким чином, ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч. 2 - 4 цієї ст., а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).
Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 5493848 від 16 серпня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 507283 від 08 листопада 2025 року вбачається, що ОСОБА_3 08 листопада 2025 року о 17:30 год. в м. Києві, по вул. Хрещатик, 7/11, керуючи автомобілем Фольцваген, д.н.з. НОМЕР_2 , був учасником ДТП, що спростовує доводи апеляційної скарги про не керування останнього транспортним засобом.
Таким чином, висновок викладений у постанові Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2026 року про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, та підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Доводів на спростування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП апеляційна скарга не містить.
Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП прямо передбачає наступний склад адміністративного правопорушення: «керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом». За таких умов суб`єктом такого правопорушення є особа, яка на час здійснення керування транспортним засобом вже не має або ніколи не мала права на таке керування.
Чинне адміністративне законодавство розрізняє таких суб`єктів, як осіб, які здійснюють керування транспортним засобом та водія транспортного засобу. Відмінність вказаних суб`єктів полягає в тому, що водій транспортного засобу - це особа, яка здійснює керування таким транспортним засобом на законних підставах, оскільки набула у встановленому законом порядку право керування транспортним засобом. На відміну від водія, суб`єкт, передбачений ч. 2 ст. 126 КУпАП - це особа, яка не має (не набувала) права керування транспортним засобом у встановленому законом порядку. В даному випадку ч. 2 ст. 126 КУпАП є спеціальною нормою, яка врегульовує відповідальність особи, яка здійснює керування транспортним засобом, не отримавши на це відповідного права.
Ч. 5 ст. 126 КУпАП є спеціальною нормою, яка передбачає відповідальність особи, яка не має права керування транспортним засобом, однак, здійснює таке керування повторно, протягом року. При цьому, санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлює обов`язкове додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 5 до 7 років.
Зважаючи на вищевикладене, особа, яка не має права на керування транспортними засобами, однак повторно протягом року вчинила правопорушення у вигляді такого керування, є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і до такої особи в обов`язковому порядку застосовується накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.
В той же час, як випливає з положень ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення права керування транспортними засобами застосовується за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом, на думку апеляційного суду, відповідає меті адміністративного стягнення, визначеній у ст.23 КУпАП, тобто для виховання особи, яка вчинила адміністративне стягнення, та положенням ст.ст. 33-36 КУпАП щодо правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та застосоване в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Суд першої інстанції обґрунтовано врахував безальтернативність санкції вказаної статті в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, а санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає лише один альтернативний вид стягнення - оплатне вилучення транспортного засобу.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б могли стати підставою для скасування постанови суду першої інстанції чи її зміни, апеляційним судом не встановлено. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3 не отримував посвідчення водія та не був наділений спеціальним правом керування транспортними засобами, не свідчать про незаконність застосованого стягнення, а навпаки, характеризують його як особу, яка свідомо знехтувала вимогами законодавства та допустила керування транспортним засобом без набуття відповідного права.
Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_3 тривалий час проживає на території України (з 2019 року), має дружину та двох неповнолітніх дітей громадян України, працює як фізична особа підприємець, сплачує податки, а застосування такого виду стягнення, призведе до неможливості реалізації його права на отримання посвідчення водія та позбавить його сім`ю грошових коштів на існування апеляційний суд критично оцінює, оскільки самі по собі зазначені обставини не спростовують факту вчинення адміністративного правопорушення, не свідчать про незаконність чи необґрунтованість призначеного судом стягнення та не є безумовними підставами для його зміни або скасування. 
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для зміни постанови суду першої інстанції не має, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику  ОСОБА_1 - адвокату Магеррамову Шамсі Полад огли строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Магеррамова Шамсі Полад огли залишити без задоволення.
Постанову Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній